83 
VI. Skudsystemet. 
A. Det vegetative Skuds Bygning og Virksomhed. 
Stengelen indeholder en stor Mengde, indtil ca. 50, isolerede Karbundter, stillede 
i en Kreds ud mod Periferien, samt en tydelig Marv, der med Tiden mere eller mindre 
forsvinder, hvorved Stengelen bliver hul. Det enkelte Karbundt er i 
fuldt udviklet Tilstand bygget væsentlig som Fig.9 viser. Antallet af 
Karbundter er meget forskelligt i forskellig Højde; fra hvert vegetativt 
Blad løbe 3 større og et ubestemt. Antal mindre Strenge ned i 
Stængelen, ordnende sig i den nævnte Kreds. Mellem den over- og 
underjordiske Stængel er der selvfølgelig nogen Forskel, hvad selve 
det enkelte Vævs Uddannelse angaar. 
Det er jo saa godt som alene de overjordiske Dele af Mark- 
tidselen !), der er taget Hensyn til i floristiske Værker, hvis Beskrivelser 
iøvrigt med Hensyn til denne Plante ere meget forskellige og ikke 
- sjælden hinanden modsigende. Dette er jo ikke saa underligt, naar 
man ved, i hvor høj en Grad navnlig de grønne Dele af denne Plante 
variere, medens derimod Blomsterdelene ere temmelig konstante hos 
alle normalt udviklede Exemplarer. 
En saadan betydelig Variation viser sig i Ledstykkernes 
Længde. De længste Stængelled kan man træffe hos saadanne 
blomsterløse Stængler, som fremkomme ved Dyrkning i Værelser, 
eller saadanne, som træffes i det frie i stærk Skygge, idet Leddene 
SR 
N 
ea 
a 
U 
kunne naa en Længde af 3/2”. En Modsætning bertil ere de om Fig. 9. Tværsnit af et 
Efteraaret i stor Mengde paa Stubmarker fremkommende Bladrosetter, 
1) Af E. R. (p. 83—85). 
Karbundt i Stængelen. 
30° 
