236 88 
Hovednerver osv.; naar der optræder Bolgning mellem de mindste Sideafsnit, holder den 
sig helt ude i Randen, 9: Randen bliver kruset. Ved Bolgningen af Bladet komme Blad- 
fligenes Spidser til at ligge i forskelligt Plan, dette dog saaledes, at Spidserne af alle Side- 
afsnit af forste Orden dels komme til at ligge vesentlig paa samme Hojde allesammen, 
dels hojere end alle Sideafsnit af anden Orden; disse ligge atter hajere end de af tredje 
Orden osv. Ved Bolgningen opnaas, at en forholdsvis stor Bladoverflade kan samles paa 
et forholdsvis lille Rum; dette har Betydning, saavel naar Lovbladet er udfoldet, som naar 
det hviler i Knoptilstand. — I alle Forhold hos Marktidselens Blade findes der saa mange 
gradvise Overgange mellem Yderlighederne, tildels paa samme Individ, at man forgæves vil 
bestræbe sig for at benytte Kendetegn herfra til at opstille nogenlunde typiske Varieteter. 
Man finder saaledes ikke sjælden, iser i levende Hegn, en Form med bolgede, halvfinnede 
Stengelblade og hele Grenblade. 
Efterhaanden som et ungt Blad udvikler sig, blive alle Afsnits Spidser torn- 
formede (Fig. 13 D), de sidst dannede, mindste Bladafsnit blive helt og holdent forvand- 
lede til Torne"). Tornene, der saaledes alene forekomme i Bladets Rand, ere altid længst 
og stærkest i Enden af Bladet og dets Flige, hvor de optræde som Fortsættelse af de 
stærkere Nerver. Iøvrigt ere Tornene af meget forskellig Størrelse og Styrke hos forskel- 
lige Bladformer; svagest ere Tornene stedse hos de mindst indskaarne Blade, endvidere 
hos de flade, tynde og slatne Blade hos Skyggeplanterne, medens de ere kraftigst hos de 
dybt indskaarne, kruset-bølgede, tykke og stive Blade hos de paa solbare Steder voxende 
Planter. Medens Tornene hos de førstnævnte Blade sjælden overstige 2—3"", saa opnaa 
de hos de sidstnævnte ofte en Længde af 7—8™™. Bladenes stikkende Egenskaber bero 
ikke alene paa disse gulagtige Tornes Størrelse og Styrke, men ogsaa paa deres Talrighed, 
som gerne er i Tiltagende tilligemed deres Styrke, saa at der er overmaade stor Forskel 
paa at tage fat paa en flad- og slapbladet, smaatornet Marktidsel, og en bølget- og stiv- 
bladet, stærkt- og mangetornet Marktidsel. Naar Tornene ere meget lange og talrige, kunne 
de undertiden give hele Tidselen et gulagtigt Skær, uagtet Bladenes egen Farve sædvanlig 
er frisk grøn, naar man ikke tager Hensyn til Behaaringen. Undertiden fremhæves endog 
Bladenes grønne Farve i Beskrivelser, nærmest i Modsætning til andre Tidselarter; det 
hedder saaledes hos Grenier & Godron (Flore de France p. 226): «feuilles d'un vert-gai en 
dessus», og hos Langethal (Die Gewächse des nördl. Deutschl. p. 158): «seine Blätter 
sind grasgrün». 
Med Hensyn til Bladenes Behaaring, da er den næsten lige saa variabel som 
Formen. Hyppigst ere Bladene paa Oversiden glatte, paa Undersiden spindelvævshaarede, 
men hos ældre Blade forsvinder denne lette Beklædning ofte aldeles, saa at de kunne blive 
1) Efter: E. R. (p, 88—90). 
