252 104 
hver med i Gennemsnit 120 Blomster, hvilket giver et Middeltal af 10000 Blomster — 
ligesom hos Hanplanten. 
Kronen har hos Cirsium som hos de kurvblomstrede overhovedet antaget den 
Funktion, der hos de fleste andre tokimbladede Planter er overdraget Bægeret: at dække 
over de ædlere Blomsterdele under deres Udvikling i Knoppen; det er da ret naturligt, at 
Kronen anlegges forst af alle Blomstens Bladkredse, fremdeles at Kronbladene strax boje 
Spidserne tæt sammen. Alle 5 Kronblade udvikle saavel i Spidsen som langs Randene 
Torne, der gribe ind mellem hverandre paa samme Maade omtrent som Tornene paa 
Karter; herved bidrages yderligere til, at Kronbladene holdes tet sammen, saalenge 
Blomsten er i Knop. Det felles Axeparti, der berer Krone og Stovdragere, hæver sig lidt 
efter lidt, saa at det bliver rorformet; dette Parti, der danner den langt overvejende Del 
af den udviklede Blomsts Kronror, kan benævnes «uægte Kronror». De 5 Kronblades 
felles Grunddel hæver sig derimod meget lidt og danner et ganske kort, men temmelig 
vidt «ægte Kronror». 
Det uægte Kronrør indeholder 10 Karbundter, stillede 2 og 2 overfor hinanden; 
de 5 inderste løbe til Støvdragerne, kun de 5 yderste til Kronbladene. En anatomisk Ejen- 
dommelighed ved det uægte Kronrør er dets store luftfyldte Huler; disse ere ikke Inter- 
cellularrum, men oppustede Geller; de ere afdelte i Rum ved 
Tværvægge (Fig. 18 A og DB). — De 5 Karbundter, der løbe til 
Kronbladene, ere i Kronrøret beliggende commisuralt; men nær 
ved Indskæringen mellem Kronbladene deler hvert Karbundt sig 
i to, hvoraf det ene løber op i Kronbladet tilhøjre, det andet 
op i det tilvenstre. Hvert Kronblad indeholder da 2 Karbundter, 
løbende langs med de 2 Siderande og tabende sig opefter. 
Førend Udspringningen er Blomsten aldeles lige, men 
under denne krummer Kronrøret sig meget stærkt, særlig hos 
Hanblomsten, hvor den øvre og den nedre Del omtrent komme 
til at danne en ret Vinkel med hinanden, medens hos Hun- 
blomsten Vinkelen bliver stump (ca. 145°). Krumningen er rettet 
udad fra Kurvens Midte, hvorved Blomsterne komme til at 
Fig. 18. Tværsnit af det «uægte hænge ud over Kurvdækkets Rand, og ofte ere de i &- Kurve 
Kronrer», A svagere, B stær- 
De orienntie saa sterkt krummede, at Kurvdækket ganske skjules af Blom- 
sterne. 
Den dybt spaltede Krave er i Forhold til Kronrorets Længde større hos Han- 
blomster (Fig. 19 A— D) end hos Hunblomster (Fig. 19 # og J’), i Regelen ogsaa absolut 
storre, da de forste som for omtalt hyppigst overgaa de sidste i Længde. Kraven bliver 
hos Hanblomsten 5—7™™ lang og udgør for Udspringningen Halvdelen, efter samme lidt 
