109 257 
tydeligt Cellelag, navnlig nede ved Kimmunden. 1 Æghinden findes et vel udviklet Kar- 
bundt, der i en Bue laber Ægget helt rundt. Ægkærnen, der ved Blomstringens Tid inde- 
holder en tydelig Kimsæk, dannes for ovrigt af meget smaa, tyndveggede Geller. Kim- 
munden synes at vere overordentlig snæver. 
I Hunblomsten udfylder Ægget paa Blomstringens Tid fuldstændig Frugtknudens 
Hulhed (sml. Fig. 22 D). Efter at Befrugtningen er foregaaet, begynde Ægkærnen og den 
tykke Æghinde at oploses og resorberes af Kimen, saaledes at der tilsidst kun bliver et 
eneste Cellelag tilbage af Æghinden, nemlig det yderste. Hos Cirsium arvense (som hos 
Compositerne i Almindelighed) spiller Æggets uhyre Hinde væsentlig samme Rolle som 
Frohviden eller en Del af denne hos en Mengde andre Planter, idet den ernærer Kimen 
under dens Udvikling indenfor Frogemmet; det nævnte eneste Cellelag, der bliver tilbage, 
danner den egentlige Froskal. 
Fig. 23. A. Tværsnit af den unge Frugtknudevæg henimod Blomstringstiden. B. Tværsnit af den videre 
udviklede Frugtknudevæg hos Hunblomsten. 0. Overhud. c. Karbundt. 7. Ledende Cellevæv. f. Æghindens 
yderste Cellelag (Freskal). k. Det ene Kimblad. De øvrige Bogstavers Betydning fremgaar af Texten. 
Efter Befrugtningen og sandsynligvis som en Folge af denne forandrer Frugtknudens 
Veg sig aldeles i Hunblomsten (Fig. 23 Bj: Overhudens Celler vedblive at vere smaa, men 
fortykke deres Ydervegge meget stærkt; det derunder liggende Gellevæv (r) vedbliver ligesaa 
at vere smaacellet, Veggene fortykkes noget og blive morkt farvede; Cellerne i Frugtknude- 
veggens midterste Del (m) voxe derimod ganske umaadelig i Størrelse, medens Cellevæggene 
samtidig fortykkes overordentlig stærkt og blive haarde som Ben og skinnende hvide; 
endelig sammentrykkes Frugtknudens ledende Vev helt af den sig udviklende Kim. 
