115 263 
bliver hos Hunblomsten ved Modenheden bleggult, hvorved hele Fnokken faar en smudsig 
gulgraa Farve. I koligt og fugtigt Vejr holder hele Fnokdusken sig kostformet samlet, idet 
Sidestraalerne legge sig op til Hovedstraalerne, og disse holde sig opret; men i tor Luft 
og navnlig ved sterk Ophedning af direkte Solstraaler sker der hurtig en stor Forandring 
i hele Fnokkens Form og Stilling. Alle Sidestraaler spiles da vandret ud, og samtidig 
krummer den nederste, tæt ved Ringen siddende Del af Hovedstraalerne sig hageformet 
udad, hvorved Frugten losrives fra Blomsterlejet og heves op over de borsteformede Avner. 
Frugten kommer da til at sidde i Midtpunktet af de til alle Sider radierende Straaler, idet 
de yderste krumme sig sterkere end de indre, medens de endnu hensiddende visne, sorte- 
brune Blomsterdele (Krone, Stovdragere, Griffel og Ar) rage lige frem fra Spidsen af Frugten. 
Det tidligere omtalte hygroskopiske Væv ved Grunden af Hovedstraalerne kan hurtig bringe 
den krummede Fnok til at rette sig, naar den anbringes i fugtig Luft under en Klokke. 
Det vil af det foregaaende ses, at der i alle Kurvens og Blomstens enkelte Dele 
fremtræder meget betydelige Udviklingsforskelligheder mellem Han- og Hunplanten. Dog 
folger hver enkelt Del af den enes Kurv og Blomst oprindelig ganske samme Udviklings- 
gang som den andens tilsvarende Dele: Udviklingen er ligesom felles til et vist Punkt; 
men her bøjer den enes Udvikling af til den ene Side, den andens til den anden Side. 
Idet Udviklingsforskellen simpelthen bestemmes ved Modsætningen: Han og Hun, maa her 
dog legges Merke til, at Modsætningen ikke er helt 
gennemfort; i Hunblomsten træffe vi meget, der netop 
er Udstyr for en Blomst med mandlig Funktion, og om- 
vendt i Hanblomsten findes meget, der netop er Ud- 
styr for en Blomst med kvindelig Funktion. Han og 
Hun pege derfor begge ligesom hen til en fælles tve- 
konnet Grundform. Nu bliver daSporgsmaalet: existerer 
en saadan tvekonnet Grundform for Øjeblikket? 
Der gives nu Hunformer, hvis Arflige ere 
sammenlukkede, og der gives Hanformer, hvis Arflige 
ere aabne; saadanne Former ere virkelige Mellem- 
former mellem Han og Hun. En enkelt saadan 
Mellemform ber her beskrives lidt nojere. Dens Blom- 
ster, af hvilke Fig. 28 viser nogle Billeder, vare byg- 
gede paa folgende Maade: Arrets Flige vare vidt 
aabne, dets Siderande temmelig frie, dets papillase Fig. 28. Blomsterdele af Mellemformer 
mellem Han og Hun. A. Griffel. B, C 
og D. Stovdragere med større og mindre 
Stovdragerne, der havde den for Hanblomsternes Udvikling af Støv. 
347 
Parti kraftig udviklet som i en almindelig Hunblomst. 
