123 en 
Mellem disse 4 Former, 2 Han- og 2 Hunformer findes ikke mindste Spor af Over- 
gang: alle Skud horende til samme Form ligne hverandre i ét og alt. Ved at betragte 
Grupperingen af Skuddene indenfor Gruppen se vi, at alle til samme Form henhorende 
Skud ere ligesom grupperede om et Centrum, samt at Antallet af Skud af de forskellige 
Former er meget forskelligt. 
Ved en Betragtning af Tidselformernes Gruppering over en hel Mark viser det sig, 
at der dels findes Grupper, bestaaende af talrige Skud, indtil 1000, der i et og alt ere 
nøjagtig ens, «enkelte Grupper», snart Hungrupper, snart Hangrupper, og dels Grupper, 
hvis Skud tilhore flere, men altid kun faa forskellige Former; i en saadan «sammensat 
Gruppe» ere sædvanlig alle de Skud, der hore til samme Form, og hvis Antal kan variere 
fra en halv Snes til flere hundrede, grupperede om 1 Centrum, medens man i sjældnere 
Tilfælde træffer dem fordelte i flere Smaagrupper indenfor samme Hovedgruppe. Det er 
forholdsvis sjeldent, at samme Form optreder i forskellige Hovedgrupper paa Marken, 
enten disse nu ligge nærmere ved hverandre eller vidt adskilte. 
Grupperne ere snart meget tætte og i saa Tilfælde ofte forholdsvis skarpt be- 
grænsede, snart ere de mere aabne, snart ere de tætte paa enkelte Steder og mere aabne 
paa andre; dette gælder saa vel Hovedgrupperne som den enkelte Formgruppe. 
Idet vi nu gaa over til en Undersøgelse af, hvilken Forbindelse der er dels mellem 
de forskellige Tidselformer og dels mellem de blomstrende Skud, der høre til samme Form, 
ville vi først søge at besvare det Spørgsmaal, om der i Henseende til Forplantnings- 
evne er Forskel mellem Formerne. Det bliver jo her alene Hunformer, der komme i Be- 
tragtning, da Hanplanterne selvfølgelig kun have vegetativ Formering. En Række Udsæds- 
forsøg med Frugter af et betydeligt Antal (28) forskellige Hunformer gav det Resultat, at 
de alle vare forplantningsdygtige. Der er da Grund til at tro, at alle Hunformer, hvordan 
end Griffel og Ar er bygget, ere i Stand til at give god Frugt. At der kan være nogen 
Forskel i Frugtbarhed, er ganske vist muligt; imidlertid vil man i Regelen finde, at alle 
Former, der voxe under de samme Vilkaar, væsentlig forholde sig ens. I det hele synes 
det, at den Forskel, der ofte viser sig mellem forskellige Formers Evne til at udvikle Frugt, 
væsentlig er begrundet i de ydre Vilkaar. I Skove, dels mellem højt Græs, dels mellem 
Buske, dels paa Steder, der mere eller mindre tæt omsluttes af Krat, synes Tidselen særlig 
utilbøjelig til at give Frugt; man kan her træffe Grupper paa 100 Skud og derover (sam- 
mensatte af saavel Han- som Hunplanter), i hvilke man næppe kan samle en halv Snes 
Frugter med spiredygtigt Frø. Paa dyrkede Marker er alle Formers Frugtrigdom betydelig 
større, om det ellers tillades dem at udvikle Frugt; men ogsaa her vil man kunne træffe 
hele Formgrupper, hvis Skud ingen god Frugt give, dog altid kun Grupper med et ringere 
Antal Skud og mere eller mindre isolerede, 9: mere eller mindre fjernede fra Hangrupper. 
Som oftere omtalt er det et Faktum, at Marktidselen ikke har sin Styrke i at udvikle Frugt, 
35" 
