280 132 
I den nermest folgende Skildring tages der forelebig kun Hensyn til den dyrkede 
Lerjord; eftersom denne Jordart er den, Tidselen ynder bedst, vil det være let — med 
de nødvendige Forandringer — at overføre de her fundne Resultater til anden Jordbund. 
Agerbruget drives her i Landet efter meget forskellige Driftsmaader. Nogle Steder 
deles en Jordlod i 7 Skifter, andre Steder i 8—9 Skifter; nogle Steder folge de forskellige 
Sædskifter i regelmæssig Orden, andre Steder mere eller mindre uregelmæssig. Da det her 
imidlertid alene gelder om at udfinde de almindelige Regler, hvorved Tidselens Optreden 
ved forskellig Behandlingsmaade af Jorden bestemmes, skulle vi her indskrenke os til en 
speciel Skildring af, hvorledes Tidselen optreder ved den Driftsmaade, der er den hyppigste 
i de fleste Egne af Sjælland, idet det da bliver nødvendigt hertil at føje nogle mere almin- 
delige Betragtninger. 
Sædvanlig inddeles en Jordlod i 7 Skifter, der hver for sig bære Afgrøder i følgende 
Orden: 1) Vintersæd, 2) Iste Aars Byg, 3) Grøntfoder (Vikker, Vikke-Havre) og Kartofler, 
4) Havre (eller 2det Aars Byg), 5) Iste Aars Græs, 6) 2det Aars Græs, 7) Brak. I Almin- 
delighed vinterlægges Jorden om Efteraaret, dog faar ofte 2det Aars Græs Lov til at ligge 
i Ro Vinteren over, før den oppløjes til Brak. 
Det skal nu vises, hvorledes Tidselgrupperne (foreløbig kun Skuddene) paa en Ager, 
der har Rigdom paa Tidsler, almindelig optræde i de forskellige Driftsaar, saaledes som det 
fremgaar af talrige Undersøgelser og Sammenstillinger i fri Mark. — Den kraftigste Ud- 
vikling naa Tidselgrupperne absolut i sidste Halm, hvorfor vi ville begynde med dette 
Sædskifte. 
I. Havre (2det Byg, Blandsæd). I Tidselgrupperne, der ofte have en vid Ud- 
strækning, kunne Skuddene staa saa tæt, at man — som Bonden siger — «ikke kan sætte 
en Finger». De Havrestraa, der have udviklet sig i dette slette Selskab, befinde sig meget 
ilde, da Tidselen forlængst har taget Magten; dette vil dog navnlig være Tilfældet paa mere tør 
Grund. Da Havren sædvanlig er den Sædart, der mejes sidst, er den tillige den, i hvilken 
Tidselen hyppigst faar Lejlighed til at udvikle en nogenlunde rigelig Mængde moden Frugt, 
især naar Sæden, som det undertiden er Tilfældet paa Herregaardsjord, staar noget længere, 
end den egentlig burde. Imidlertid er der Grund til at antage, at en Del af Skalfrugterne 
ville kunne fuldføre Modningen, medens Tidselskuddene staa «i Hov» sammen med Havren, 
selv om Frugten kun var halvmoden, da Sæden og med den Tidslerne mejedes. — Efter 
Høsten sende de i Jorden staaende Stængelstumper Løvskud frem, der vegetere til Frosten 
indfinder sig, hvorefter Vinterhvilen indtræder. 
2. Iste Aars Græs. Strax ved Foraarstid myldre friske Tidselskud frem, paany 
formerende Grupperne. Skuddene voxe livlig sammen med Foderet, indtil den Tid, da 
Græsset skal slaas. Alle kraftige Tidselskud have paa den Tid vist Kurvknopper, og hvis 
