133 281 
Hohosten falder sent, have nogle af dem paabegyndt Blomstringen inden Høsten. Men — 
Græsset slaas og med det Tidselskuddene, der følge Hoet i Stak, paa Les, i Lade. 
Paa Gresmarken forsøge imidlertid de tilbageblevne Stengelstumper paa at gronnes 
paany; der udvikles ogsaa nye Skud umiddelbart fra Roden, dog kun enkelte. Men Krea- 
turerne indfinde sig snart og afede de unge Tidselskud med samme Begerlighed som 
Grontfoderet. Atter komme nye Skud, men svagere, atter gresses Marken over. Naar den 
kolige Tid indtreder, og baade Gressets og Tidselens Vext bliver svagere, gaa Kreaturerne 
Gresmarken saa ner som muligt; endelig bliver det Vinter, og Tidselen hviler. 
Det vil altsaa ses, at Tidselen kun den forste Halvdel af Aaret fik Lejlighed til at 
udvikle sine Skud nogenlunde kraftig, hvorimod den senere hemmes saa sterkt i Udvik- 
lingen, at man sent paa Sommeren endog vil have Vanskelighed ved at paavise Stederne 
for de store Tidselgrupper, der i Havren bredte sig saa stærkt; at paavise Gruppernes Be- 
grensning er ligefrem umuligt. 
3. 2det Aars Gres. Neste Foraar, naar al Plantevext vaagner og Græsset be- 
gynder at gronnes, kaldes ogsaa Tidselskud frem i ret talrig Mengde paa de Steder, hvor 
Skuddene forhen stode i tette Grupper. Kreaturerne indfinde sig imidlertid strax i Maj; 
Græsset afædes og dermed Tidselen; den skyder frem paany, afædes atter — og saaledes 
den hele Sommer igennem. De fleste Tidselskud faa kun Ro til at udvikle sig til faa 
Tommers Hojde; kun hvor den friske Kreaturgedning har givet Anledning til en rigeligere 
Plantevext — Steder, der for Kreaturerne selv, i det mindste forelobig, ere «tabu» — her 
alene paa den hele Gresmark findes de Asyler, hvor Tidselskuddene kunne udvikle sig 
mere frit. Hen paa Sommeren vil man af de tidligere tætte Tidselgrupper kun se svage 
Spor, og under disse for Tidselen bedrovelige Forhold bliver det Vinter. 
Enten nu Gresmarken plojes op om Efteraaret eller først næste Foraar, er der for 
Tidselens Vedkommende ingen Forskel paa, da den hviler Vinteren over, og da i begge 
Tilfælde alle de Stengelknopper, der stode færdige i Jorden til at bryde frem, afskæres ved 
Plojningen. 
4. Brak. Ingen Provelse er saa haard for Tidselgrupperne som «Brak». Medens 
Tidselskuddene ved at afgresses ofte beholde en Del af Skuddet uskadt, saa at de dog altid 
ville kunne assimilere noget, saa blive Skuddene ved «Brak» afskaarne af Ploven den ene 
Gang efter den anden (3—4 Gange) et godt Stykke under Jordoverfladen. Der skal altsaa 
den ene Gang efter den anden sendes nye Generationer af Skud frem fra en ret betydelig 
Dybde. Ere endelig enkelte Skud naaede frem over Jorden og have begyndt at assimilere, 
tildækkes de med Jord ved Harvningen og sættes derved ud af Virksomhed for senere, 
naar Jorden atter behandles med Ploven, helt at afskæres. 
Hvor tappert Tidselen imidlertid holder ud, ses ikke desto mindre bedre her paa 
Brakmarken end paa Græsmarken, hvor Græsset let lader os overse Tidselen; her paa den 
