135 283 
høstet, et Antal Levskud fra de tilbagestaaende Stængelstumper, Lovskud, der assimilere, 
til Jorden vinterlægges. 
7. Grontfoder. I Vikkehayre, der slaas, medens den er grøn, derefter den fal- 
gende Del af Sommeren afgresses (eller ogsaa strax afgresses), voxe Tidselskuddene i det 
væsentlige omtrent som paa {ste Aars Gresmark, 9: den første Del af Sommeren er Ud- 
viklingen livlig, paa Slutningen af Sommeren svag, hemmet som den er ved Afgræsning. 
| Kartofler er Væxten ret livlig den hele Sommer igennem; thi vel hyppes Kar- 
toflerne et Par Gange, hvorved endel Skud gaa i Løbet, men alle Skud, der staa i selve 
«Kartoffelraden», gaa Ram forbi; disse sidste Skud faa endog Lejlighed til at sætte rigelig 
Frugt, da Kartoflerne jo tages sent af Jorden. — Naar Jorden yinterlegges, ødelægges som 
sedvanlig de Stengelknopper, der staa i Plojelaget. 
8. Havre (2det Aars Byg). I Begyndelsen og Midten af Maj bryde Skud frem i talrig 
Mengde, kun lidet generede ved Jordens Foraarsbehandling. De fleste Skud faa Lejlighed 
til at udvikle en kraftig Lovbladroset, for Seden rejser sig; det enkelte Skud generes meget 
lidt af Sæden (med mindre da Jorden er fugtig), og snart formeres Grupperne, der i Tæt- 
hed, Blomster- og Frugtrigdom mere eller mindre ligne de Grupper, der stode her paa de 
sely samme Steder for 7 Aar siden. 
Saa vidt Tidselgruppernes Udvikling for Skuddets Vedkommende. Om man nu 
fulgte Gruppernes Udvikling gennem hele den samme Rekke af Vextaar, idet man alene 
tog Hensyn til Rodsystemet, da vilde man genfinde netop den samme Tiltagen og Af- 
tagen i Rodsystemets Udviklingsfylde, som viste sig saa klart ved Skuddet: Tiltagen til et 
Maximum i sidste Halm, Aftagen til et Minimum i Brak. Det frembyder selvfelgelig næsten 
uovervindelige Vanskeligheder i det enkelte at folge denne Rodsystemets gradvise Aftagen 
og Tiltagen; naar man imidlertid sammenligner den Udviklingsfylde, almindelige kraftige 
Rodsystemer opnaa i sidste Halm, med den, de naa i Brakaaret, da viser Forskellen sig 
saa skerende, at vi ikke let kunne drage nogen fejlagtig Slutning. 
De kraftigste Rodsystemer, der findes i Sedemarker med Lerjord, hvilken Bund jo 
som tidligere omtalt er den gunstigste, ere sædvanlig beliggende ude i Randen af Sæde- 
marken, hvilket staar i Forbindelse med, at Udviklingen af Skuddene i Regelen hemmes 
noget inde i Seden. Dog vil det næppe være noget usædvanligt inde paa Marken (sidste 
Halm) at finde Rodradier paa 12’; Rodradiernes Antal er ogsaa under disse Forhold be- 
tydeligt, og endel af dem ere i Stand til at udvikle blomstrende Skud samme Aar som den 
centrale Rod. I skarp Modsetning hertil staar Rodsystemernes Udviklingsfylde i Brak, 
hvor Skuddene 3 Aar i Trek ere blevne efterstræbte af Dyr og Mennesker, I Brakmarken 
finder man ved Udgravning hen paa Sommeren, at alle Rodsystemer ere yderst svage; den 
almindelige Længde af Radierne er sædvanlig 2—4‘, idet dog Rodradier paa 2’ forekomme 
hyppigst; ogsaa deres Antal er meget ringe: 3, 2 eller kun 1, og af unge Lovskud eller 
