137 285 
af forudgaaende Brak. En kraftig Brak svækker, som vi have set, Rodsystemerne særdeles 
meget; svage Rodsystemer udvikle kun Skud, der efter Anlægget ere svage; svage Skud er 
Vintersæden tildels i Stand til at «kvæle». Dersom ikke en kraftig Brak gaar forud for Vinter- 
sæden, kan denne ikke kvæle Tidselen, eller den kan i alt Fald kun hemme dens Udvikling 
i ringe Grad. — Paa en Mark ved Soro, der var gødet saa stærkt, at det forekom Ejeren 
unyttigt at lade Jorden hvile, blev Folgen den, at Tidselen selv i Vintersæden optraadte 
med en forbavsende Styrke. Lignende Iagttagelser kunne gøres hos Smaafolk, der kun eje 
lidt Jord, f. Ex. et Vænge, og derfor ikke mene at have Raad til at lade Jorden ligge hen 
— som det synes — til ingen Nytte; ligesaa paa Marker, hvor der kun holdes «Halvbrak». 
Det er ikke noget ualmindeligt at se en enkelt Mands Lod være stærkt befængt med Tidsler, 
medens Naboernes Marker rundt omkring kun bære smaa og svage Grupper; hvorfor mon 
Tidslerne netop ere «faldne over» ham? Svaret maa blive det, at det næppe staar godt til 
med Brakmarken paa hans Jordlod. Paa større Jordlodder vil man undertiden have Lejlig- 
hed til at se, at én Del af et Skifte kan være stærkt befængt med Tidsler, medens en anden 
Del af det samme Skifte næsten er fri for dem. Der kan næppe være Tvivi om, at en 
Forskel som den nævnte i Regelen stammer fra en forskellig Behandlingsmaade af Brak- 
marken. Paa Herregaarde er det meget almindeligt — da her ofte ved Sommertid er 
Mangel paa Arbejdskraft — at man lader en Del af Brakmarken hjælpe sig med en tarve- 
ligere Brak end en anden Del; har nu samme Mark Rigdom paa Tidselgrupper, vil For- 
skellen i Behandlingsmaaden af de forskellige Dele af Brakmarken vise sig gennem den 
hele følgende Væxtperiode. 
Der kan ikke være mindste Tvivl om, at en Jordlod, der nu er stærkt befængt 
med Tidsler, ved en omhyggelig Behandling af Brakmarken næsten ganske vil kunne befries 
for dem — saaledes i alt Fald, at de ikke blive til Plage. 
I tidligere Tider har Tidselen sikkert haft langt større Udbredelse her i Landet end 
i vore Dage. Dels hører man ældre Landmænd fortælle sligt, dels kan man slutte det af 
det ufuldkomne Standpunkt, Agerdyrkningen i ældre Tid stod paa, dels kan man endelig 
slutte det af den ejendommelige Maade, hvorpaa Tidselen optræder adskillige Steder den 
Dag i Dag: Paa de fleste veldyrkede Marker ere Tidselgrupperne, selv i Havre, forholdsvis 
svage; de ere kun at betragte som ringe Levninger af de kraftige Tidselgrupper, der i for- 
dums Tid have hærget Markerne. Netop paa saadanne Marker, hvor Tidselen nu ingen 
synderlig Magt har, ser man ikke sjælden én og samme Tidselform optræde i flere adskilte 
svage Smaagrupper, der alle samle sig om ét Centrum. Der kan næppe være Tvivl om, 
at jo alle disse Smaagrupper ere Levninger af 1 eneste oprindelig Hovedgruppe (= 1 op- 
rindeligt Exemplar), der navnlig ved Brakkens Indflydelse tildels er bleven undertrykt, idet 
dog stadig de friske Rester, der hist og her ere blevne tilbage, have arbejdet paa atter at 
D. K, D. Vidensk, Selsk. Skr., 6. Række, naturvidensk. og math, Afd. X. 3. 37 
