147 295 
sammen med andre Forfatteres Cirsium, saa at det ikke betyder nogen ny Omflytning af 
vor Plante. Endnu i nyeste Tid kaldes den snart Cirsium arvense og snart Carduus ar- 
vensis, hvilket som bekendt ikke betyder, at man er i Tvivl om, til hvilken Slægt den bor 
henføres, naar man overhovedet vil adoptere begge Slægter; men naar den ofte endnu 
kaldes Carduus arvensis, er Aarsagen kun den, at man ikke respekterer den eneste For- 
skel, der kan opstilles til Begrundelse af Adskillelsen i 2 Slægter, den nemlig, om Fnokken 
er haarformet eller fjerformet. Hvis man ikke finder tilstrækkelig Anledning til denne Kløv- 
ning i 2 Slægter, bør man altsaa kalde vor Plante: Carduus arvensis (L.) Curtis, saaledes 
som det blandt nyere Florister endnu er Tilfældet med Babington, men hvis man fore- 
trækker Delingen, maa den hedde: Cirsium arvense (L.) Scopoli, hvilket foretrækkes af 
de fleste nyere Forfattere. 
De hidtil anførte videnskabelige Navne ere dog ikke de eneste Synonymer for denne 
Plante. Ikke at tale om dens offieinelle Navn, Garduus hæmorrhoidalis, blev den af N. J. 
Necker (Deliciae Gallo-Belgicae. Argent. 1768) kaldt Garduus serratuloides, og desuden er 
den henført snart til en, snart til en anden med særligt Navn forsynet Underslægt, navnlig 
til Breea Lessing (Syn. Comp. p. 9), som af nogle er bleven ophøjet til en Slægt, og som 
karakteriseres ved, at Bladene ikke ere tornet-haarede paa Overfladen, ved at Kurvbladene 
ende med en enkelt Torn, og ved at være tvebo. Den sidste Ejendommelighed var allerede 
af Cassini (Dict. des se. nat. Tome 27. p. 185) bleven gjort til en Slægtskarakter, idet han 
paa Grundlag af den under Cirsium kun optog C. arvense og C. praealtum, hvilken sidste 
efter Beskrivelsen kun er en Hunform af C. arvense. 
Marktidselen nævnes aldeles ikke i vore ældre Læge- og Urtebøger, hverken af 
Henrik Harpestreng, Henrik Smid eller Simon Paulli. Den findes i Joakim Bursers Danske 
Herbarium fra Begyndelsen af det 17de Aarhundrede og er første Gang nævnt som dansk 
Plante af Peder Kylling (Virid. Dan. 1688), der p. 21 (Nr. 157) anfører den med det 
Bauhin'ske Navn, hvilket han oversætter ved «Titzel, som voxer iblant Hafre», paa Tysk: 
Haber-Distel. At man allerede dengang havde Øje for dens Skadelighed hos os, antydes 
ogsaa ved Kyllings Angivelse af dens Forekomst «paa altfor mange stæder». Af O.F. Miller 
(Flora Friedrichsdalina. 1767) er den optagen (Nr. 646) med det Linné’iske Navn og Dia- 
gnose; han tilføjer: «in eultis frequens». G.C.Oeder giver i Nomenclator Botanicus 1769 
(p. 43, 82, 138 og 192) nogle Bidrag til dens folkelige Navne i forskellige Sprog, nemlig 
paa Dansk: Tidsel; Norsk: Aaker-Tistel; Svensk: Korntistel, Gortistel, Skroftistel; Engelsk: 
Way-Thistle; Tysk: Haber-Distel, Acker-Distel, Mangen-Distel. I Flora Danica findes en i 
habituel Henseende ret god Afbildning af denne Plantes overjordiske Dele paa Tab. DCXLIV 
(udg. 1775 af O.F. Müller, medens dog Oeder har ladet den tegne); den angives i den til- 
svarende Text at voxe «overalt paa Agrene i Danmark og Norge». I J. W. Hornemann's 
Forsøg til en dansk oekonomisk Plantelære (Kbhn. 1796, p. 424) har vor Tidsel faaet det 
38* 
