296 148 
mindre heldige Navn Ager-Skiær, hvilket imidlertid var en nodvendig Folge af at henfore 
den, efter Linné’s Exempel, til Slegten Serratula, Skier. Under «Forekomsten» angives 
kun, at den voxer «almindelig paa torre Steder, ved Veje og Gærder», men under Afsnittet 
«Nytte« omtales dog ogsaa, at den er et besverligt Ukrudt paa Markerne. Endnu hos 
Chr. Fr. Schumacher (Enum. Plant. Sell. 1801. p. 234) anføres den med sit Linné’iske Navn; 
Forekomsten angives «ad vias, in agris & fere ubique», og Blomstringstiden angives rigtig 
at vere Juli og August (Kylling har alene Juli, Hornemann alene August). C. Schade (Be- 
skriv. over den Mors. 1811. p.157) kalder den ogsaa Ager-Sker, og med Hensyn til dens 
Forekomst siger han: «I den meste Vaarsed ser man den i Mengde». I tredje Udgave af 
Hornemann’s Plantelære (I. 1821) kaldes den Ager-Tidsel (Carduus arvensis Curt.) og er 
saaledes flyttet fra Serratula, som karakteriseres ved at at have «uvæbnet Bæger», til Car- 
duus, som har et «Bæger med tornede Skiæl», hvilket egentlig vil sige, at Kurvdekkets 
Blade (som dengang endnu kaldtes Beger) hverken ere synderlig stikkende eller ganske 
uden Braadspids. En anden Uoverensstemmelse mellem forste og tredje Udgave af det 
nævnte Verk er den, at det i forste Udgave hedder, at Stængelen er kantet, i sidste, at 
den er trind, hvilket kun antyder, at Agertidselen er en variabel Plante. Med Hensyn til 
Forekomsten angives den som «almindelig ved Veje og paa Agre, iser paa muldet og leret 
Jord, hvorfor man ikke finder den i de sandige Egne i Jylland og Hertugdemmerne». Hos 
S.T.N. Drejer (Flora excurs. Hafn. 1838. p.260) henføres Agertidselen for første Gang af 
danske Botanikere til Slegten Cirsium. Det angives ogsaa her udtrykkelig, at den er tvebo, 
hvilket ikke synes at vere omtalt i ældre danske floristiske Skrifter. Endvidere indfores 
her for forste Gang hos os den mindre heldige Inddeling af Slegten Cirsium i 2 skarpt 
sondrede Grupper, eftersom de have nedlobende eller ikke nedlobende Blade, til hvilken 
sidste Gruppe Agertidselen regnes. Hos Hornemann (tredje Udg.) hed det, hvad der var 
lige saa galt, om hele Tidselslegten, at den havde nedlobende Blade. Joh. Lange (Haand- 
bog i den danske Flora) kalder den, ligesom de fleste nyere Forfattere: Cirsium arvense 
(Scop.), og paa Dansk Agertidsel, skønt Slægten hedder Bladhoved, et Navn, der ikke 
passer til andre end C. oleraceum, hvilket dog ikke har hindret enkelte i, for Konsekven- 
sens Skyld, at kalde vor Plante «Ager-Bladhoved» (f. Ex. T. Dahl: Botanisk Lommebog for 
Skoler. 1858). Naar det hedder om Cirsium, at dens Stovknapper ere uden Tilhængsler, 
da kan dette i det mindste let misforstaas hos Cirsium arvense, hvis Stevknapper have 2 
Par traadformede Vedhæng ved Grunden (antherae caudatae), om end ikke saa udviklede 
som hos Slægten Carlina. Hos Lange hedder det endvidere, at hos Agertidselen ere 
«Blomsterne ofte tvebo». 
Med Hensyn til Plantens gængse folkelige Navne, saa har den i Forhold til sin 
store Udbredelse, sin massevise Forekomst og den skadelige Rolle, den spiller, mærkværdig 
faa saadanne. Aarsagen ligger vel netop i, at dens Tidselnavn overalt er saa vel bekendt 
