til at gjöre Samlinger til Bedste for Museet. Jeg besluttede nu, at indrette min Rejseplan 
saaledes, at jeg uden Tab af Tid kunde sette Exkursionerne i Alperne i Forbindelse med 
et Besög i de krainiske Huler, og jeg valgte af denne Grund den östligste Deel af Alpe- 
kjæden til Gjenstand for mine Undersögelser *). Efterat have tilendebragt disse i Sommeren 
1845, ankom jeg til Adelsberg ved Begyndelsen af Efteraaret. 
De Huler, jeg har undersögt, ere fire i Tallet: Adelsberger-Hulen, Magda- 
lena-Hulen og Lueger-Grotten, alle i Omegnen af Adelsberg, og Corneale- 
Grotten ved Triest. Mit Resultat var, först, at gjenfinde samllige Dyrearter, der tid- 
ligere vare bekjendte som Beboere af Hulerne; dernæst, at opdage mere end dobbelt saa 
mange nye, blandt hvilke der findes fem Typer for nye Slegter; og endelig, idet denne 
Forögelse af Listen over den’ underjordiske Fauna træffer en Side af denne, der forhen 
var saagodt som ubekjendt, at have, som jeg haaber, saamegen Indsigt i det hele Phæ- 
nomen, at det kan underkastes en ordnende Betragtning. Jeg vil först beskrive,  hvad 
jeg har fundet, og til Slutningen vove et Par Bemærkninger om den underjordiske Fauna’s 
Karakteer. 
Af de fire nysnævnte Drypsteenshuler have de to förste en horizontal Indgang, 
og to af dem, der tillige ere de störste, gjennemströmmes af Floder, Adelsberger-Hulen 
af Pojk, Magdalena-Hulen af Floden af samme Navn. Den mindre Hule, der sædvanligst — 
gaaer under Navn af Lueger-Grotten, er den anseligsle af fire Grotter, der i en næsten 
lodret Linie ligge over hverandre, to nedenfor og een ovenover det af sine romantiske 
Traditioner bekjendte Slot Lueg, der selv er bygget i den fjerde Hule. Den nederste 
Grotte bestaaer i et oventil lukket Flodleje, der kun er tilgængeligt i en kort Strækning; — 
de to üversle Grolter ere blotte Indhulinger af ringere Dybde i den lodrette Klippeveg; 
den tredie, i Ordenen nedenfra den anden, er den eneste, i hvilken Drypsteensdannelse 
har fundet Sted i noget Omfang og endnu er i Virksomhed. Grotten Corneale har en 
næsten lodret Tilgang og indeholder intet stôrre flydende Vand. I faunistisk Henseende 
er forévrigt kun lidet at bemærke om Hulernes Lokaliteter; som bestemmende Momenter 
ere endnu kun at nævne den fugtige Luft og lave Temperatur, der ere ejendommelige 
for Drypsteenshulerne, og den let forklarlige, næsten fuldstændige, Mangel paa Vegetalion; 
en Svampeform, Byssus fulous L.**), var den eneste Plante, jeg bemærkede; den voxer 
paa de i Hulerne indbragte Gjenstande af Tre, paa Broer, Rekverker og Brudstykker af 
+) De Samlinger af de nævnte Dyreklasser, jeg gjorde i Alperne og paa den senere Deel af Rejen, især 
i den romerske Campagna, i Kalabrien og paa Sicilien, i Alt henved 70,000 Expl., ere senere lykke- 
ligt ankomne til Kjöbenhavn og afgivne til Museet. 
**) Efter Hr. Prof. Liebmann’s velvillige Bestemmelse. 
