12 
= =, 
Den Hulebeboer, der danner den anden Slegt, Stagobius (Tab. I. Fig. 1.), eri 
sin hele Bygning saa ejendommelig, saa ulig enhver anden Silpheform, uden dog ved sin 
Habitus bestemt at minde om nogen anden Familie af Billernes hele umaadelige Orden, at 
der behöves den strængeste Fastholden ved de systematiske Karakterer for at udfinde dens 
nalurlige Plads. Til det blinde, lange, smalle og nedböjede Hoved og den ligeledes lange 
og smalle, næsten valseformige, Prothorax danne de sammenvoxede, blæreagtigt opsvulmede 
Dækvinger en besönderlig Modsætning, og det Eventyrlige i den hele Skikkelse fuldstendig- 
gjöres ved Lemmernes særdeles smækkre og forlengede Form. Ikke destomindre tilsteder 
Forbindelsen af fölgende Karakterer: syo Bugled, det förste skjult af Baghofterne, kun de 
to sidste fuldstendigt bevegelige; kegleformige, af deres Leddegruber frit udragende For- 
hofter; elleveleddede, kölleformige Antenner kun at sammenligne Dyret med Silpherne, 
Anisotomerne og Skydmænerne. | 
Den sidstnævnte af disse Familier har siden Latreille’s Tid været antaget af en 
Mængde Forfattere, men henstaaer endnu uden strængere videnskabelig Begrundelse. I en 
tidligere Afhandling *) har jeg sögt at vise, at den ifölge anatomiske Karakterer fjerner 
sig fra de andre af Latreille’s Klavikorner, og kan ved denne Lejlighed indskrænke mig 
til at tilføje Følgende. 
Munddelene ere byggede efter en ejendommelig Typus, der “ikke nærmer sig til 
nogen anden end Pselaphernes. Overlæben mangler Forlæbe, men er bevæbnet med 
Torne; Kindbakkerne ere seglformigt buede, skarpt tandede, Knusetanden liden, kun svagt 
riflet; Kjæberne ere korte, med brede Stammer og Palpestykker og overordenlligt store 
Hængsler; den ydre Kjebefligs Endeled er ganske hornagtigt, paa den indvendige Som 
nær; paa Grund af Kjæbehængslernes betydeligere Udvikling bliver Struberanden dybt 
indhulet paa hver Side af Hagen, hvorved denne, der er særdeles liden, kommer til at 
sidde paa et mere eller mindre fremspringende Stykke af Struben; Tungepalpernes Stam- 
mer, der hos Silpher og Anisotomer næsten skjules af Hagen, ere hos Skydmænerne frem- 
skudte, fritstaaende, og i deres hele Længde sammenvoxede med hinanden; den korte , 
Tunge er ganske hornagtig, med neppe indskaaren, tornevæbnet Spidse, Bitungerne der- 
imod langt mere udviklede end hos de to nævnte Familier, frie i Enderne og paa den 
indvendige Rand bevæbnede med en Række af kamformigt stillede Torne; Tungepalpernes 
mellemste Led er af betydelig Stårrelse og opsvulmet Form, Endeleddet naaleformigt. 
Det bliver saaledes især det tredie Par Munddele, hvis Bygning tilbyder sig for Diagnosen; 
og som dennes andet Led fremstiller sig Formen af Baghofterne, der ere keglefor- 
mige og fjernes fra hinanden ved Metasternums betydeligere Udvikling i Breden. 
*) Kröyer, Naturhistorisk Tidsskrift, Ny Række, iste B. S. 394. 
