Ende ere i höj Grad forlængede, og bares lilbagebôjede mod Foden; da der desuden 
ovenpaa dennes sidste Led befinde sig to lignende, ligeledes bevægelige, Börster, der ere 
reltede fremad, fremkommer der saaledes et Kors af fire lange Börster (Tab. I. Fig. 1 0.). 
Disse ere de længste af et heelt System af længere og kortere bevægelige Borster, af 
hvilke to Par længere sidde i Spidsen af hvert Fodled, eet ovenpaa denne og ect nedentil. 
Betydningen af det hele Apparat, saavelsom af de meget lange, tynde og skarpe Klöer og 
de smækkre og forlengede Lemmer, er let at indsee hos et Dyr, der har faaet den Lod, 
at skulle færdes i Mørke og Blindhed paa Stalaktitsdjlernes stejle Sider. 
Vanskeligere falder det, at forstaae det tilsyneladende Misforhold imellem Prothorax 
og den bagved liggende Deel af Kroppen. Jeg har sögt at forklare mig det paa folgende 
Maade. Det er tydeligt, at det paa et saadant Opholdssted maa vere vanskeligt for et 
saa langsomt og svagt Dyr at skaffe sig tilstrækkelig Næring, og rimeligviis maa det ofte 
sulte i længere Tid. At give Plads for en betydelig Ansamling af Fidt, der kan ophobes, 
naar rigelig Nering tilbyder sig, og hvorpaa Dyret under ugunstige Omstendigheder kan 
tere, torde vere Betydningen af den rummelige Hvelving under Dækvingerne. Paa de 
Exemplarer, jeg fandt, udfyldte Bagkroppen kun en ringe Deel af Hvelvingen, og jeg 
antager dem derfor for at have været i en afmagret Tilstand. Dyrets Langsomhed og 
smaa Aandehuller tale til Gunst for denne Forklaring; thi det kan maaskec henstilles som 
en Sætning af almindelig Gyldighed, at Respiralionens Mengde hos Insekterne staaer i et 
ligefremt Forhold til Bevægelsens Intensitet, men i et omvendt til Fidtlegemets Masse. Men 
naar Nödvendigheden af en rummelig Bagkrop först er tilstede hos Dyret, saa vil, da dets 
Bevægelse alene kan bestaae i lange Skridt, deraf tillige fölge Nödvendigheden af en 
slank Forkrop som erstattende Betingelse for den Frihed i Bevegelse, der er gaaet tabt 
ved de üvrige Forhold, og navnlig for at opnaae saa megen Plads, at Forbenene kunne 
komme til at gribe tilstrækkeligt vidt ud under Gangen. 
Det forste Exemplar af Stagobius troglodytes (som jeg foreslaaer at benævne den) 
traf jeg siddende en halv Snees Fod fra Gulvet paa en Söjle i et af de inderste Rum af 
Adelsberger-Hulen; i et andet Rum af samme Hule fandt jeg senere et andet og i Magda- 
lena-Hulen et tredie; de to sidste Exemplarer bleve trufne i en Hôjde af henimod en Snees 
Fod over Gulvet. Disse tre ere de eneste, jeg har seet levende. Af de mange Levninger 
af döde Dyr, man finder klæbende paa Söjlernes Afsatser, kunde man imidlertid slutte, at 
den paa en anden Aarstid var almindeligere; thi skjöndt Levningerne af Hudskelettet lenge 
maae kunne holde sig i Hulernes kolde Luft, blive de paa den anden Side snart over- 
dækkede af den senere paalejrede Kalk. 
Dyret gaaer langsomt og forsigtigt, hævet paa sine lange Been ligesom paa Stylter, 
og standser öjeblikkeligt, naar Lyset falder paa det, eller maaskee rettere, naar det hörer, 
al man nærmer sig; det dukker sig da tillige ned, og bliver siddende ubevægeligt med 
