Der kan vistnok ifölge Talebrugen Intet vere til Hinder for at man omfatter de 
Dyr, der leve i Hulerne, der i disse have deres eneste Opholdssted, og udelukkende ere 
byggede for dette, med den kollektive Benævnelse af underjordisk Fauna. Men i 
dette Udtryk indeholdes endnu ingen bestemt Yttring, om hvorvidt disse Dyr have nogen 
anden og dybere begrundet Adkomst til at betragles som et Hele end Ejendommeligheden 
af deres fælles Opholdssted. Idet jeg, efterat have tilendebragt Undersøgelsen af Hule- 
dyrene, forsügte at sammenfatte de Indtryk, som Betragtningen af deres Ejendommelig- 
heder havde efterladt hos mig, og derved overvejede, hvor overordentlig stor den Af- 
vexling er, der finder Sted med Hensyn til de videre og snævrere systematiske Grupper, 
af hvilke de enkelte Former ere udlagne, der boe i Hulerne, var jeg ikke istand til at 
udfinde noget Synspunkt, hvorfra de kunde antages at danne en höjere faunislisk Eenhed. 
Thi medens der blandt Hulebeboerne gives enkelte, hvis hele Bygning er saa over- 
ordentlig, at den unddrager sig enhver nærmere Sammenligning med de i Lyset levende 
Formers, forholde andre sig som blotte karakteristisk (for Môrket) uddannede Led af saa- 
danne Grupper, der bestaae af mere eller mindre lysskye Dyr, og af hvis öyrige Med- 
lemmer mange ere udbredte paa Overfladen af de samme Egne, i hvilke Hulerne ligge; 
og endelig höre nogle til Slægter, der have en vidtloftig baade geographisk og lokal 
Udbredelse. lfölge de foreliggende Kjendsgjerninger kunne vi derfor neppe betragte det 
hele Phænomen anderledes end som et reent lokalt, hvorved da den Overeensstemmelse, 
der med Hensyn til et Par Former (Anophthalmus, Adelops-Bathyscia) har viist sig mel- 
lem Mammuthshulen og de krainiske Huler, bliver at ansee som en ganske sædvanlig Yttring 
af den Analogie, der overhovedet finder Sted mellem den europæiske og den nordameri- 
kanske Fauna. Endvidere synes det mig kiart, at den krainiske Hulefauna er sammensat 
af to Led, af hvilke det ene bestaaer af Dyr, for hvis Optræden Mörket er det væsentligt 
Betegnende, og det andet af saadanne, der desuden ere bundne til Drypsteensdan- 
nelsen. Til at skjelne skarpt mellem disse to Led ere vore Kundskaber for nærværende 
Tid dog neppe tilstrækkelige. Den underjordiske Fauna, eller snarere: de underjordiske 
Fauner, torde saaledes rettest betragtes som enkelte Smaagrene, der fra Overfladernes, 
geographisk begrændsede, Fauner strækkes ind under Jorden, og som efterhaanden, idet de 
forgrenes ud i Mörket, ere formede i Overeensstemmelse med de særegne Omgivelser, til hvilke 
de skulle tilpasses. Til at berede Overgangen mellem Lyset og Mörket ere Dyr benyttede, 
der ikke fjerne sig fra de sædvanlige Former; derpaa komme andre, som ere byggede 
for Tusmörket; tilsidst, hvor Mörket er fuldstændigt, optræde ganske særegne Skabninger, 
blandt hvilke alter nogle ere afpassede efter specielle Lokaliteter, og af hvilke de, der 
leve paa det Torre eller i afspærrede Smaavande, ere aldeles blinde, medens de, der op- 
holde sig i gjennemstrommende Vande, vel have Ojne, men af en saa ufuldkommen Byg- 
ning, at de blot kunne tjene som Organer for Lysfornemmelse, men ere uskikkede til at 
