opfatte noget Billede af de belyste Gjenstande. Man kunde med nogenlunde Skarphed 
forsöge at inddele Huleboerne i 
Skygge-Dyr, udbredte Slægter og Arter, der opholde sig i Hulerne i Nær- 
heden af Indgangene, ligesom de overhovedet opholde sig paa ethvert kjåligt, skyggefuldt 
og fugtigt Sted. De iblandt dem, som kunne flyve, gaae undertiden dybt ind i Hulerne 
CAntliater). 
Tusmörke-Dyr, der tilhére udbredte Slægter, men ere ejendommelige for Hu- 
lerne, og udmærke sig ved meget smaa Ojne. De opholde sig især i Nærheden af Ind- 
gangene, men gaae længere ind i Mørket end Skygge-Dyrene, og, skjöndt de ere vingelöse, 
gjennemstrejfe de dog undertiden det mørke Rum i deltes hele Udstrækning. Pristonychus 
elegans, Homalota spelæa. 
Hule-Dyr, som idelmindste for störste Delen danne ejendommelige Slægter, ere 
vingelöse, af saa lyse Farver som Integumenternes Beskaffenhed tilsteder, og som ude- 
lukkende leve i det fuldstændige Môrke; Landdyrene ere blinde, Vanddyrene have Lys- 
fornemmelse. Herhen samtlige Dyr i Mammuthshulen og af dem i de krainiske Huler Ano- 
phthalmus, Bathyscia, maaskee tillige Anurophorus og Hypochthon, der dog ogsaa kunde 
höre til den folgende Gruppe. 
Drypsteenshule-Dyr, Insekter, Arachnider og Krustaceer, som tilhøre cjen- 
dommelige Slegter; de ere vingelöse, blinde, af saa lyse Farver som Integumenternes 
Beskaffenhed lilsteder, enten lysebrune-hvidgule eller snehvide, maaskee eftersom Chilinen 
er mere eller mindre overvejende; de leve i det fuldstændige Mérke, ere ejendommelige for 
Drypsteenshuler , opholde sig tildeels paa Söjlerne, og ere da byggede til at bestige disse 
og til at færdes paa dem. Herhen höre de fleste af de i nærværende Afhandling be- 
skrevne Huledyr, Stagobius, Blothrus, Stalita, Niphargus og Titanethes. 
At samllige egentlige Huledyr tilhöre saadanne Grupper, som enten leve af Rov 
eller af gjærende vegetabilske og animalske Stoffer, staaer i nöje Overcensstemmelse med 
de i Hulerne stedfindende Forhold. Alle de Huler, i hvilke saadanne Dyr vides at fore- 
komme, stemme nemlig overeens deri, at de indeholde gjennemströmmende Vand i slörre 
eller ringere Mængde, eller dog saadanne Vandsamlinger, som kunne antages at have Til- 
strømning udenfra. Erneringen af de Dyr, der leve i Vandet, kan altsaa let forstaaes. 
Men ogsaa for Landdyrene vil der altid med Vandet kunne fölge tilstrækkelig Næring af 
levende og döde Dyr og forraadnende Plantedele, og de Huleboere, som nære sig paa 
denne Maade, kunne atter tjene til Bytte for Rovdyrene. Som et Dyr, der ved Hyppighed 
og Levemaade maa antages for særdeles skikket til Mellemled i en saadan Forbindelse 
mellem Yderverdenen og Rovdyrene blandt Huleboerne, kan nævnes Titanethes albus. Det 
Huledyr, hvis Levemaade det falder vanskeligst at forstaae, er Stagobius troglodytes ; 
hvorledes et saa langsomt og for Forsyarsmidler blottet Dyr kan undgaae at blive udryddet 
5? 
