36 
af de hurlige röverske Arachnider, og hvorledes det kan finde tilstrækkelig Næring paa 
Søjlerne, for hvilke det saa tydeligt er bygget, er vistnok paafaldende. Man ledes her 
lil at fæste sin Opmærksomhed paa Antennerne. Hvilken Betydning man end vil til- 
lægge disse gaadefulde Redskaber, saa er det dog tydeligt, at de ere Sandseorganer; men 
i denne Henseende maa et Insekt med en saa udviklet Antennebygning som Stagobius 
have en vigtig Fordeel fremfor sine Fjender, naar disse blot ere Arachnider. Dens for- 
siglige og langsomme Skridt og dens hele frygtsomme og spejdende Adfærd robe noksom en 
inslinktmessig Bevidsthed om stedsevarende Livsfare og Bestrebelsen efter at undgaae 
den ved uophörlig Opmærksomhed; den vil ogsaa derved have Hjælp af Môrket, som dog 
altid begunstiger den Forfulgte mere end Forfölgeren, især paa en saa ujævn, med Huller 
oversaaet, Flade som Drypsteenssdjlernes. Heller ikke er Vanskeligheden ved at indsee, 
hvorledes. den kan finde den nödvendige Nering, större end med Hensyn til mange In- 
sekter, som leve i det Frie. Drypsteenssöjlerne kunne neppe vere mere bare for Vege- 
tation eller overhovedet af et mere Irösteslöst Udseende, naar man tænker sig dem som 
Opholdssted for Insekter, end de isolerede Pletter, der kun gjennem et Par Uger om 
Sommeren bloties ved Alpernes Snegrendse, eller end Asken og Lavaen ved Foden af 
Ælnas og Vesuvs Kratere, eller end de nögne, af Saltvand gjennempidskede Sandflader, 
der strække sig omkring Klilterne paa Skagens yderste Spidse. Og dog beboes hine Alpe- 
toppe af ikke faa ejendommelige, vingelöse, Insekter; den sparsomme Gjödning, der 
efterlades af de Rejsendes Muuldyr og Heste paa Vulkanernes Sider, opsøges af en 
ejendommelig Aphodius; og hine Sandflader ere hele Sommeren igjennem bedækkede 
med Millioner Tuer af Bledius arenarius. 
At de allerfleste af de i Hulerne iagltagne Dyr tilhôre Leddedyrenes Række, staaer 
i Overeensstemmelse med den overvejende Rolle, som Leddedyrene overalt paa Jordkloden 
spille i Landjordens og det ferske Vands Fauna. Det ringe Antal af Arter og lildeels af 
Individer finder tilstrækkelig Forklaring i Hulernes Fattigdom paa Forhold, der kunne be- 
gunstige organisk Liv. Naar man imidlertid overvejer, at de Huler, der hidtil ere under- 
søgte i zoologisk Henseende, ere meget faa i Antal, at saadanne Undersøgelser endnu 
kun ere anslillede af faa Naturforskere, og at de Dyr, jeg ovenfor har beskrevet fra de 
krainiske Huler, bleve fundne i Løbet af en halv Snees Dage og paa en enkelt Aarslid: 
tor det ikke destomindre antages for rimeligt, at Huledyrenes virkelige Antal, selv i 
de hidtil undersôgle Huler, er langt fra at være udtömt ved det, man nu kjender. 
