152 
fandtes at vere 16,6 Linie. Derpaa blev den anden Magnet henlagt i Stillingen SN og 
blev derfra efterhaanden nærmet mere og mere til Cylinderen C. 
Jeg fandt herved fölgende Resultater: 
Afstanden fra S til C, idet Afstanden fra N, til C, idet 
Poker. (Magneten NS nærmedes tl DRE mødens Singen | imal Manlestokken ab 
af C fandtes variabel. 
ER EEN GENE EN A LEE ER A PU se TT 
1. Uendelig fjern. 16,6" 10,35'” 
2. 183" | ikke aflest. 10,40" 
3. 111 | 5 | 10,45” 
4. 67" | " 10,60 
5. 63°" 9 | 10,80" 
6. 56°" | 5 | 10,92" 
iii 49,8 | | 14,00" 
8. 45 | 4 | 11,15" 
9, 41" | 9 | 41,20 
10. 37,6 | à 41,25 
11. Sa | i | 11,32 
12. 33 , 11,35” 
13. 29,2" 20,5" 11,20' 
14. 225,6 ikke aflæst. | 10,85'” 
15. a3" 3 | 10,45 
I 
ee 
Da jeg derefter indstillede Magneten NS saaledes, at Polerne S og N, stode lige- 
langt fra Jerncylinderen C, saa fandtes det, at Cylinderens Axe viste paa 10,25 paa 
Maalestokken, medens den oprindelige Ligevegltsstilling var ved 10,35‘; men denne Tiltræk- 
ning maa tilskrives den Omstændighed, at Cylinderen havde en Diameter af 2 Linier og 
saaledes i ringe Grad maatte forholde sig som den först prövede tykke Jerncylinder. Af 
de her anförte Forsög tår jeg derfor gjöre fölgende Slutninger: 
4. Selv det bléde Jerns Modstand imod den magnetiske Fordeling er ingenlunde for 
Intet at regne, naar det ved en Magnetpols Indvirkning befinder sig i en magne- 
tisk Tilstand, hvorfra det ved en anden Magnetpols Nermelse skal bringes over 
til den modsalte Magnelisme; og 
2. At hvis man nôijagtig var istand til paa samme Tid at nærme tvende ligesterke 
Magnetpoler ligemeget til en tynd blöd Jerntraad, saa vilde denne hverken blive 
