198 
repræsenteret ved C. flavescens L., i America ved C. diandrus Torrey og C. Maximiliani 
Schrader. Fra C. diandrus adskilles den ved fölgende: Blade kortere end Stengel, Smaaax i 
Spidsen af Straalerne sammenhobede, Skjellenes Sider ensformig brungule, Nod elliptisk 
kastaniebrun fiin punkteret, korlere Griffel, neppe ragende frem over Skjellet. 
Fra C. Maximiliani Schrad. skjeldnes den ved mere udspærret enkelt Skjærm, Skjæl 
5nervede, Nod elliptisk kastaniebrun prikket. 
For Tiden er det af Vigtighed at adskille de forskjellige Former, som findes i 
Landene og i de forskjellige Regioner. Först, naar igjennem nôüiagtige Beskrivelser en 
grundigere Kundskab om Formerne er bleven udbredt, vil det blive Fremtidens Sag at af- 
gjöre, hvorvidt muligen flere af de øpstillede Arter maa sammendrages. De lagttagelser, 
som ere gjorte paa Stedet over Formernes Forhold, ville udentvivl her være af stor Betyd- 
ning for Spörgsmaalets Lösning. Naar disse Iagttagelser godigjöre, at de forhen forenede 
Former leve under forskjellige ydre Forhold, og Planterne desuden frembyde tilstrækkelige 
Forskjelligheder i Charaktererne, tår man vel uden Betænkelighed skride til Adskillelse af 
Arter. Ved at udstrække Artsbegrebet for vidt låber man Fare for at begaae store 
Vilkaarligheder imod Naturen, og overhovedet at frembringe Forvirring - istedenfor 
Oplysning. In dubiis præstat dislingvere quam confundere! Mine Grunde for ikke at 
forene de blege Former med C. melanoslachyus HBK. ere følgende: C. melanostachyus 
har en anden geographisk Fordeling i Mexico; den tilhörer de hôiere liggende Strog i 
det Indre, samt Vestsiden; hvorimod nærværende Art hårer til den hede og varm-tem- 
pererte Ostside. Humboldts Angivelse for C. melan. fra Ny-Granada viser ogsaa, at 
Planten der voxer paa slôrre Höider (4—5500°%. Kunth anforer (Cyperograph. p. 10) 
den blege Form, som jeg antager for identisk med min C. helvus, fra S. Domingo, hvilket 
ogsaa godt stemmer med mit Anförte om den forskjellige Fordeling. 
Fremdeles har C. melan. en meget sammentrængt næsten hovedformig Blomster- 
stand, Axene ere 11—15 blomstrede, Nödden aflang omvendt ægformig; hvorimod C. helvus 
har en mere udspærret Skjerm, Axene med flere (11—24) Blomster, Nôdden elliptisk. 
Endelig anseer jeg Skjællenes constante Farveforskjel for et vigtigt Mærke. 
I det Prof. Schlechtendal har meddelt mig de forskjellige til C. melanostachyus 
henregnede Former, som fandles i hans Herbarium, og som ere omtalte af ham (1. c) i 
Bot. Zeitung for 1849, har det været mig muligt at fore disse Former til 4 af mig sondrede 
Arter, der hidtil have været forenede paa en mindre naturlig Maade. 
Schlechtendal anseer C. flavus Presl Rel. Hænk. 1. p. 176 (forglemt af Kunth i 
Cyperographien) for henhørende til hans blege Form af C. melanostachyus, altsaa til min 
C. helvus, og jeg antager ogsaa Uoverensstemmelserne imellem Presl’s Beskrivelse af C. 
flavus og min oven givne for mindre betydende, og hidrörende. fra Utilstrækkeligheden 
af det Presl foreliggende Materiale. 
