233 
fima minuta vacua oblusa, altera fertili lato-ovata obtusa concava rufa nervo carinali non 
excurrenle, tertia neutra; staminibus 3, antheris linearibus obtusis; caryopsi minutissima 
oblonga trigona fusca, stylo trifido. 
Samlet af Mag. Orsted i Nicaragua ved Rio de S. Juan i Juni. 
Af de beskrevne Former synes den at slutte sig nærmest til M. Pohlianus N. ab 
E. Cyp. bras. p. 50., som dog er en kraftigere Plante med bredere Blade, meget lengere 
Straaler i Storskjærmen, flere Straaler i Smaaskjærmen, flere Hylsterblade i Smaahylstrene, 
Smaaskjærmenes Straaler ofte tregrenede, forskjelligformede Skjæl o. fl. a. 
Hyllingia Rottb. Kth. Nees ab E. 
a. Eukyllingia: caryopsi lenticulari, stylo bifido. 
1. Kyllingia cæspitosa Nees ab E. Cyp. bras. p. 12. 
Almindelig i Mexicos tropiske Kystregion, voxende paa fugtige Enge, eller ved 
Bredden af smaa Vanddrag. Jeg fandt den ved Antigua, Paso de Doña Juana, Colipa, 
blomstrende i Februar og Marts; ved Huilamalco paa henimod 2500’ fandt jeg den i Mai. 
Den er overordentlig nær beslægtet med den efterfölgende Art, hvorfra den lettest 
adskilles ved den fibröse Rod; den stærkere Ciliering paa Skjællenes Middelnerve anseer 
jeg for en mindre betydende Charakter. Den varierer omtrent i samme Forhold som K. 
odorata; Stenglerne fra 2 indtil 10 Tommers Længde; Blomsterhovederne hyppigst 3 
sammen, men ogsaa enkelte; Hylsterbladene ofte 4—5” lange. Det synes saaledes som 
om den mexicanske Plante udvikler sig krafligere end den brasilianske. 
Mag. Orsted fandt den i Costa rica paa Vulkanen Barba i Egeregionen, og ved 
Cartago paa fugtige Marker. 
2. Kyllingia odorata Vahl. Nees ab E. Cyp. bras. p. 12. Jungh. Linnea v. 6. 
p. 26. .Schldl. bot. Zeit. 1849. p. 117. 
Udbredt i Mexicos ôstlige tropiske og tempererle Region, voxende paa fugtige 
græsrige Steder. Schiede fandt den ved Jalapa og ved Los puentes; jeg fandt den ved 
Antigua, Colipa. 
Den stærke krybende vellugtende Rodstok, de ved Grunden noget nedtrykte, men 
strax derpaa oprette Stængler ansee jeg for de bedste Adskillelsestegn fra foregaaende 
Art. Planten varierer langt mere end der fremgaaer af Forff’s Beskrivelser. Naar Rod- 
stokken er forkortet bliver Stænglerne tæt tueformig sammentrængte, men sædvanlig ud- 
vikler Rodstokken sig til 3—4 Tommers Længde, og Stænglerne staae da mindre tæt. 
Paa en gruset Jordbund danner Rodstokken Buer hen over Overfladen, ikkun hist og her 
befæstet til samme ved knippeformige Rodtrevler; de opstigende Blomsterstængler ere da 
Vidensk. Selsk. Skr., 5 Række, naturv. og math. Afd. 2 Bind. 30 
