ml 
Medens paa den ene Side Urticeernes Uanseelighed og tildels Lidenhed har foran- 
lediget, at de ere blevne oversete af de Reisende, har paa den anden Side Artocarpeernes 
uhyre Størrelse været til Hinder for deres nærmere Undersôgelse, idet det ofte er forbundet 
med större Vanskeligheder at komme i Besiddelse af de til Artens Erkjendelse nödvendige 
Dele end den Reisende kan overvinde. En ydre habituel Lighed har ofte ladet de Reisende 
antage Former for identiske, som ved nærmere Undersøgelse have vist sig forskjellige. 
Saaledes ere Americas talrige Cecropier lige til for faa Aar siden ideligen blevne forte til 
et Par linnæiske Arter, hvilke nu netop ere blevne critiske. 
Familien Urticeæ har endnu ikke fundet en monographisk Bearbeider, som kunde 
bringe den til samme Hôide af systematisk Gjennemarbeidelse, som de fleste andre Plante- 
familier nu have naaet. Rigtignok er ved Gaudichaud’s Undersögelser en Del Slægter 
blevne anderledes begrændset end tidligere var Tilfældet, men denne Forfatter har ikke 
udstrakt sit Arbeide til hele Familien, men har nærmest foretaget samme med Hensyn til 
Bearbeidelsen af de af ham i den sydlige Halvkugle tilveiebragte Plantesamlinger. (Gaudichaud 
Voyage de Freycinet. Botanique.) — Artocarpeæ ere med Undtagelse af Ficeæ og Dor- 
stenieæ i Aaret 1847 blevne monographisk fremstillede af Trecul i Annales des sciences 
naturelles Ser. 3. v. 8. Saa vigtigt delte Arbeide er for Familiens Systematik, er det dog 
langt fra at indeholde endog blot tilnærmelsesvis, hvad allerede i de curopæiske Museer 
forefindes til Familien henhårende, hvilket bedst skjønnes af de anseelige Bidrag til Fami- 
liens Systematik, som Klotzsch i Aaret 1847 bekjendtgjorde i Linnea v. 20, fornemmelig 
efter Berliner Museets rige Forraad. Afdelingen Ficeæ, indbefaltende den linnæiske Slægt 
Ficus, er bleven Gjenstand for et meget værdifuldt Arbeide af Miquel (Prodromus monogra- 
phiæ Ficuum) i Hookers London Journal of Botany v. 6 og 7, 1847 og 1848, i hvilket 
ikke mindre end 400 Arter omtales. Saa overordentlig betydelig end det Materiale har 
været, der var stillet til Miquel’s Raadighed ved Udarbeidelsen af denne Prodromus, har han 
dog ikke havt Adgang til Original-Exemplarer af alle de ældre Forfatteres Arter, saa at 
han ikke med Sikkerhed har kunnet beddmme disse, selv om de hörte til de bedst beskrevne; 
navnlig var dette Tilfældet med flere af Vahls Arter. Jeg har derfor anseet det for rigtigt at 
benytte Leiligheden til at hævde de vahlske Arter, som grunde sig paa Beskrivelser, der 
vare fortrinlige for sin Tid, deres Plads, idet jeg i Anmærkningerne paa de Sleder, hvor 
de nærmest hôre hen, har givet udførlige Beskrivelser, svarende til Nutidens strængere 
Fordringer, af flere af disse, forsaavidt de vare americanske, efter Original-Exemplarerne i 
Vahls Herbarium. Ligeledes har jeg leilighedsviis beskrevet nogle nye americanske Arter, 
som fra ældre Tid fandtes i den botaniske Haves Herbarier. 
Nogen Tid for Miquel skred til Udarbeidelsen af sin Prodromus Ficuum, havde 
Kunth og Bouché undersögt Ficus Arterne i den botaniske Have i Berlin, og der- 
efter bekjendigjort et anseeligt Antal nye Arter i Index sem. hort. Berol. 1546. Saa 
