359 
„En dessous il y a aussi des particularités très -différentes des autres espèces. 
Les palatins occupent en longueur un beaucoup plus grand espace, et vont jusqu'à s’arti- 
culer en arrière avec les temporaux qui s’articulent aussi en un point avec les frontaux, 
de sorte que les pariétaux ne touchent pas aux palalins. 
Les apophyses ptérygoïdes ou os ptérygoïdiens forment, comme dans les autres 
dauphins, la plus grande partie du contour des arriére-narines, mais il ne me parait 
pas qu’elles se replient pour tapisser en dessous les sinus placés sous les narines; et 
même ces sinus, dans toute leur longueur, n'ont point de paroi inférieure osseuse et ne 
sont fermés en dessous que par des membranes; les parois inferieures des palatins lais- 
sant une grande solution de continuité dans toute leur créte inférieure. Les sinus com- 
muniquent amplement dans le squelette avec le réseau osseux de la face inférieure des 
crétes des mazillaires”. 
Imod denne Cuvier's Tydning, ifölge hvilken hine af tre Plader bestaaende Knog- 
ler (u), der indtage allerstörste Delen af hele Ganen og strække sig heelt op i Tindinge- 
gruben, i deres ene Plade skulde forestille Ganebenene, i den anden Vingebenene, maa jeg 
opslille den Paastand, at dei deres Heelhed ere Vingebenene. Denne Tydning kan maaskee 
have noget Frastödende deri, at Vingebenene ikke lettelig antages at kunne have saa stor 
en Udstrekning, allermindst ind i Tindingegruben, hvor de synes at indtage de store Kile- 
beensvingers Plads, og dette saa meget mindre, naar man holder fast paa den endnu i de 
nyeste og bedste zootomiske Haandbôger [navnlig af Stannius*)] almindelig udtalte Set- 
ning: at Vingebenene kun svare til Kilebenets inderste Vingeforlængelser. Men man vil 
1) indrômme , at i hvert Fald dog snarere Vingebenene end Ganebenene kunne antages 
at optage de store Kilebeensvingers Plads i Tindingegruben; og man vil 2) erindre, at jeg 
ogsaa hos Bardehvalerne (navnlig hos Vaagehvalen) har efterviist**), at Vingebenet stöder 
op til Tindingebenet (4 c. Tab. XII, Fig. 3, t) og Issebenet (ibid. b.) og at det fra 
neden af dækker den store Kilebeensvinge (ibid. c), ligesom det endog danner en Deel 
af Hjerneskallens Gulv, navnlig Renden for det femte Nervepar (ibid. Fig. 1, u). 
Hos andre Hvaldyr (navnlig de bredhovede f. Ex. Narhvalen, Grinden) dækkes de 
store Kilebeensvinger kun tildeels af Vingebenene, saa at de opadtil komme frit frem i 
Tindingegruben mellem Pandebenet, Tindingebenet og Issebenet ligesom hos Mennesket; 
men indad og for störste Delen ere de dog ogsaa her dækkede ‘af dem (kun at man til 
Undersågelsen vælger Cranier, paa hvilke Vingebenets meget tynde og sprôde indre Plade 
ikke er stödt af). 
*) Lehrbuch der vergleichenden Anatomie der Wirbelthiere, Berlin 1846. 8vo. Pag. 366, Note 14. 
**) Undersägelser over Hvaldyrene. Ste Afhandling. I dette Selskabs naturvidenskabelige og mathema- 
tiske Afhandlinger. 12te Deel. Khhyn. 1846. Pag. 255—256. Tab. XII. 
