360 
Cuvier’s Angivelse, at „les sinus placés sous les narines“ forneden kun A 
lukkede ved en Hinde, er fuldkommen riglig uden forsaavidt, at denne Hinde vistnok over- 
alt er gjennemvevet af et fiint Beenvevsnet. Denne Hinde med dette Net af Beenvæv 
maa ydermere belragtes som en Deel af selve Vingebenets Plade, og dermed falder den 
Bemerkning af Cuvier bort, at Vingebenene hos Gangesdelphinen ikke forekomme ham 
at bôie sig om for fra neden at beklæde hine ,,Sinus” under Neseborene. Vist er det i 
ethvert Fald at derhos den udvendige Beenveg eller Ganeveggen til disse „Sinus” ogsaa 
hører Vingebenene til. Forholdet er her det Samme som hos alle andre Hvaldyr og flere 
Pattedyr udenfor Hvaldyrenes Orden. Fra Trommehulen eller dens Eustachi’ske Ror 
trænger sig ikke sjelden en poseaglig Forlængelse fortil hen mod Vingebenet. Bestaaer 
dette kun af een Beenplade, som navnlig hos Hesten, da svarer denne altid til den indre 
Vinge, og Posen legger sig paa dennes udvendige Side. Men hos Bradypus didactylus 
og hos Myrmecophaga tamandua bestaaer Vingebenet af to adskille Plader med en Hule 
- imellem sig, og Posen trænger bagfra ind i denne Hule af Vingebenet. Saaledes er ogsaa 
Forholdet hos alle Hvaldyr, kun at et overordentlig tykt Karnet ledsager Poserne, og disse 
saavelsom Trommehulen idetmindste ved Ligets Aabning findes fyldte med Blod og en 
Mengde Strongyli. Den egentlige Indgang til disse Huler, den der i Foreningen med 
de blöde Dele ene og alene ikke er lukket af nogen Hinde,. vender altid bagud, netop 
lige mod Fjeldbenet og Trommehulebenet. Hine Sinus under de bageste Næseaabninger 
höre altsaa i Virkeligheden altid vesentligen til Vingebenene; hvor de (som hos Hésten) 
"ligge udenfor samme, er Vingebenenes ydre Plade erstattet ved en Hinde. Men dette for- 
hindrer ikke, at jo denne Hule kan trænge videre frem og ind i Ganebenene, saaledes som 
dette i Virkeligheden er Tilfeldet hos Delphinerne overhovedet (ikke hos Bardehvalerne). 
En anden og mere grundet Indvending imod min Tydning af Gangesdelphinens 
Knoglebygning turde findes deri, at Ganebenene ifölge den neppe kunne paavises. I 
Overbeviisningen paa den ene Side om Rigtigheden af min givne Forklaring om Vinge- 
benene og paa den anden om Nödvendigheden af Ganebenenes Tilstedeværelse har jeg 
fra forst af troet, de maatte söges i de paa Afbildningen (Tab. III, Fig 1) med p betegnede 
 Beendele af Ganen, men snart overbeviist mig om, at dette ikke kan gjelde for de langtrukne 
Beendele forrest paa Ganen, hvilke jeg selv ovenfor har beskrevet som Plader, der hôre til 
Overkjevebenene. Der bliver altsaa kun den lille trekantede, meget tynde Beendeel til 
bage (ligeledes betegnet med p), som paa hver Side kommer frem ved Ganens Midtlinie 
mellem Overkjævebenet og Vingebenel, netop som Tilfældet er hos Næbhvalen. Men det 
er höist sandsynligt, at denne lille Beenplade kun er en ringe Deel af Benet selv, og at 
dette for en langt stérre Deel ligger dækket af Vingebenet i Dybden. Virkeligen troer 
jeg inde i Dybden af Næsen bagfra at kunne see det komme frem for at danne Sidevæg- 
