x 
de fire Rækker længere fra hingnden, men selve de to Tandrækker i hver Kjæve derimod 
tættere sammen. Dette gjelder især i Overkjæven, hvor Tandrækkerne navnlig ved det. 
19de og 20de Par staae saa tet sammen, at de bogstaveligen stöde lige op mod Midtlinien. 
Ligesom for at skaffe sig Plads, alternere de ogsaa især her saaledes med hinanden, at Over- 
kjævens 21de Tand paa venstre Side staaer midt imellem 21de og 22de paa höire Side, 
og denne Alternation vedvarer endog heelt bagtil. "Til Oplysning af hele denne Beskri- 
velse er en Sidetegning af Kjeverne i kun to Ganges Formindskelse givet paa 2den Tavle 
(Fig. 2) men kan jeg iôvrigt henvise til Gray’s, i Henseende til Tænderne, lærerige Af- 
bildning - (Illustrations, citerede Pag. 353). Fortil sees Underkjævens Tænder ligesom at 
omklamre Overkjeven, og de efterlade en dyb Fure paa.den modvendte Gummes Udside; 
i Midten af Kjævernes Længde træffe Tandspidserne den modvendte Gumme tet udenfor 
dennes egne Tænder og efterlade der et rundt Indtryk; heelt bagtil stöde Underkjævens 
Tænder over 1'” udenfor Overkjævens paa Udsiden af dens Gummer. 
Gangesdelphinens Tungebeen afviger ikke fra alle andre Hvaldyrs. Det bestaaer 
nemlig, som sædvanligt, af to Bruskbuer, af hvilke den bageste har tre Forbeningssteder : 
eet i Midten (corpus ossis hyoidei) og eet i hver af Sidedelene (cornua majora), hvori- 
mod den forreste Bue kun har et Forbeningssted i hver af Sidedelene: Griffeltunge- " 
benene, medens den ad Midtlinien til paa hver Side, uden al forbene, böier sig tilbage 
mod den bageste Bues forbenende Midistykke og hefter sig derpaa (cornua minora). For- 
-beningen var ikke rykket videre frem, end at paa den bageste Bue de store Horns for- 
benede Deel endnu var skilt fra Midtstykkets ved en omtrent 2“ tyk Bruskskive, og udad 
brusket i omtrent 4 af dens hele "Længde; Griffellungebenene indad bruskede omtrent i 
deres halve Længde, udad, mod deres Befæstelse paa Nakkebenets saakaldte Aagtap (Pag. 
362), i en omtrent 4 saa lang Strækning. 
Cuvier talte paa sit Exemplar 11 Brysthvirvler, men antog derhos, at deres rette 
Tal muligviis kunde være 12. Paa det Reinhardt'ske Skelet findes imidlertid ei hel- 
ler flere end 11 Ribbeenspar og er det derhos aabenlyst, at vistnok ikke flere have været 
tilstede. Det Alte Par fæster sig nemlig (see Tab. I, Fig. 2) ikke blot paa Enderanden af, 
den 11te Hvirvels Tvertap, men tillige (med Sideranden af sin Hvirvelende) paa den skraal 
afskaarne Enderand af den næstfålgende Hvirvels Tverlap, saa at altsaa idetmindste her 
intet andet Ribbeen kan have havt Fæste. 
Men Cuvier talte fremdeles paa sit Exemplar i Alt kun 46 Hvirvler, nemlig, for- 
uden de 7 Halshvirvler og 11 Brysthvirvler, endnu kun 28 bagved disse. Paa Rein- 
