Herved bliver paa den ene Side Uholdbarheden af den paa denne Form alene opstillede 
særegne Art, men paa den anden Side Ligheden i Gangesdelphinens og Döglingens Over- 
kjævekamme efter min Mening fuldkommen godtgjort. Aldeles paafaldende maa det iöv- 
rigt kaldes, at Gangesdelphinen ved denne særlige Dannelse staaer Döglingen endnu ner- 
mere end Micropteron eller noget af de fossile til Næbhvalernes Gruppe hörende Hval- 
dyr (Ziphius). i 
En anden neppe mindre characteristisk Dannelse i Gangesdelphinens benede Hoved 
har jeg sögt at eftervise i Ganebygningen, der efter min Tydning for allerstörste Delen 
tilhårer Vingebenene, idet de legge sig- heelt ud over (i Dyrets rette Stilling under) Gane- 
benene. Noget Tilsvarende til delte Forhold findes atter kun hos Næbhvalerne. Hos alle 
andre Hvaldyr indtage Vingebenene kun den bageste Deel af Ganen. Ligheden mellem 
Ganebygningen hos Gangesdelphinen og Næbhvalerne vilde være endnu stårre, hvis ikke 
hos disse sidste af mig var blevet paaviist Ganebenenes Udstrækning paa Ganens yderste 
Deel og et Taarebeens Tilstedeværelse, medens dette mangler hos Gangesdelphinen ligesom 
hos Tandhvalerne i Almindelighed, men rimeligviis af en særlig Grund, nemlig hele Öien- 
hulens Indskrænkning (Citat Pag. 375**** Pag. 93). 
Overeensstemmelsen i Hovedels Beenbygning kommer igjen ved Fjeldbenets Sam- 
menhæng med Trommehulebenet og end mere dels Indskydelse i Hjerneskalveggene og dels 
særegne Befæstelse lil Tindingebenet (Pag. 361). Dog træder her en endnu stærkere Lig- 
hed frem med Kaskelotten, der selv staaer langt nermere lil Næbhvalerne end alle Lin- 
ne’iske Delphiner. Den större Lighed med Kaskelolten træder aller frem i Underkjævens 
Form; i Overkjævens Form er Ligheden derimod större med Næbhvalen. 
At opstille Gangesdelphinen som ner beslæglet med Næbhvalen og tildeels med 
Kaskelotten maatle for tidligere lagltagere måde en væsentlig Indvending ihiins rige Tand- 
besætning i Modsetning til Nebhyalens, indskrænket til netop kun allerforrest i Underkjæven, 
og til Kaskelottens, indskrænket til Underkjeven i det Hele. Men denne Indvending har 
labt störste Delen af sin Vægt, siden det er lykket mig at eftervise en fuldstændig Tandbe- 
sætning i begge Nebhvalens Kjæver (Citat Pag. 375 *** Pag. 337), om end aldrig opnaaende 
en fuldstændig Udvikling. Mellem Næbhvalens og Gangesdelphinens Tænder finder idet- 
mindste forsaavidt en Overeensstemmelse Sted, at de ere overveiende udviklede allerforrest — 
hvilket ikke er Tilfældet hos nogen egentlig Delphin — og med Kaskelotlens saavelsom med 
Næbhvalernes forsaavidt, at de ere stærkest udviklede i Underkjæven om end unæsgteligen 
i en forholdsviis meget ringe Grad. 
Den umiskjendelige Lighed, der saaledes i Henseende til Hovedets Beenbygning 
giver sig lilkjende hos Gangesdelphinen med Næbhvalerne og tildeels med den til disse 
ikke fjentstaaende Kaskelot — falder saagodtsom ganske bort i Henseende til det hele öv- 
rige Skelet. 
