384 
nen dens relte Plads i Tandhvalernes Række, da kunne vi ikke betænke os paa at opstille 
den, som en aldeles særegen Slægt, Platanista, nærmest mellem Næbhvalerne og Hvidfisken, 
hvoraf hine atter staae nærmest til Kaskelotten (med hvilke begge Gangesdelphinen navn- 
ligen har fælleds Form af Kjæverne og Tungen), Hvidfisken derimod nærmest til Narhva- 
len og dernæst til Grinden; men paa den anden Side tår Gangesdelphinen neppe fjernes 
langt fra Amazondelphinen, om end ingenlunde begge kunne stilles under een fælleds 
Gruppe (Gray's Platanistina). 
I den sjette Afhandling af mine Undersågelser over Hvaldyrene har jeg ved en 
Række Undersögelser over Næbhvalens Beenbygning i Sammenligning med den kortfinnede 
Delphins (Micropteron) og de forgaaede Arter af Cuvier’s Ziphius sögt udfårligere at 
godtgjére disse Hvaldyrs indbyrdes nære Slægtskab. De deri anförte Iagttagelser har jeg 
senere havt Leilighed yderligere at bekræfte, navnlig med Hensyn til den saakaldte Delphi- 
nus Sowerbi, om hvilken jeg har paastaaet, at den maatte ansees for Hannen til Microp- 
teron. Af Sowerby’s Exemplar var Craniet hensat i det anatomiske Museum ved Uni- 
versitetet i Oxford, og Gray har udsagt, at delte meget vigtige Stykke der ikke mere 
var at finde, saa at man var henviist til en tidligere deraf gjort Tegning, hvoraf Gray har 
givet en Copie. Det var mig derfor en meget kjærkommen Overraskelse, ved Forstande- 
ren af hiint Museum, Prof. Acland, ikke alene at erholde den skriftlige Underretning, at 
Craniet endnu befindes uskadt i hans Verge, men derhos en fuldstændig Gibsafstöbning 
deraf, hvorved jeg blev i Stand til at overbevise mig om Rigtigheden af de i min sjelte 
Afhandling kun paa Afbildningen begrundede Udsagn. 
Næbhvalerne har jeg i samme Afhandling (Pag. 97) skildret som en meget isole- 
ret staaende Gruppe af Tandhvaler, for Tiden kun repræsenteret i to Arter, men i For- 
liden repræsenteret langt talrigere, eftersom Antallet af de alt opdagede fossile Arter ikke 
blot er stårre end de nulevende (3—2) men derhos udgjôr en meget betydelig Deel af 
alle kjendte fossile Hvaldyr overhovedet. Det var vel at vente, at Klôften mellem denne 
Fortiden nærmest tilhörende Form og de nubestaaende lidt efter lidt vilde findes udjævnet 
ved Opdagelsen af mellemstaaende Former. Disse vilde nærmest kunne- ventes paaviste 
blandt fossile Dyr. At det, om jeg ikke tager feil, er lykket mig at eftervise en saadan 
blandt de nulevende Arter, og at denne Overgangsform i den Henseende udmerker sig fra 
alle andre Hvaldyr, at den er saagodtsom blind, maa vistnok erkjendes for at vere en 
meget merkelig Omstendighed. ; 
Det er al vente, at man fremdeles vil finde nye Overgangsformer mellem Næb- 
hvalernes Gruppe og andre Hvaldyrgrupper, eller nye Bindeled mellem den alt paaviste 
Gangesdelphin og disse. Maaskee er netop Amazonflodens Delphin at antage for en saa- 
dan. Selve Gangesdelphinen staaer iövrigt saa isoleret, at man vel tår formode den Slægt, 
som den i og for sig danner, sely repræsenteret i flere Arter. Her maa jeg omsider 
