385 
endnu anfore en Bemærkning af Reinhardt, hvis Bestræbelser jeg overhovedet skylder 
saa godt som det hele Stof, hvoraf denne Afhandling har kunnet bringes tl Veie. Den 
lyder saaledes: „Jeg maa endnu anföre, at M: Blyth, Curator for asiatie society’s Mu- 
seum, meddeelte mig, at han sondrede mellem to Arter af Platanista, hvoraf den ene, der 
er almindelig i Indus, kun sjeldnere forekommer i Ganges, hvorimod den almindelige Gan- 
ges-Art, saavidt jeg forstod, skulde mangle i Indus. Disse Arter skulle adskille sig navn- 
lig ved den forskjellige Længde af Overkjævens næbformige Deel. Om de ere beskrevne, 
veed jeg ikke, ei heller kjender jeg de Navne, Blyth giver dem“. 
Man vil let formode, at denne Bemærkning maatte foresvæve mig, naar jeg i den 
foregaaende Beskrivelse af og til udhævede paafaldende Uovereensstemmelser mellem tid- 
ligere lagttagelser og mine egne. Herved sigtes ikke til de saa hoist afvigende Afbild- 
ninger af Dyrets Ydre — der, som sædvanlig: i Cetologien, meget vel kunne bruges hver 
for sig til Opstilling af en ny Art — men egentlig kun til Cuvier’s Beskrivelse af Ske- 
lettet, navnlig af Nebets Form, Hvirvlernes og Fingerledenes Tal. Det maa staae Enhver 
frit, i Modsætning til de af mig fulgte Anskuelser at betragte disse Afvigelser grundede 
paa en Artsforskjellighed og maaskee bringe denne sammen med den nysnævnte af M- 
Blyth. Mig forekommer elhvert Forsøg herpaa at hvile paa samme usikkre Grund, som 
saa mangfoldige andre, hvorved ikke blot Cetologien er bleven til en Labyrinth, hvori det 
er yderst vanskeligt at finde til Rette, men hvorved Videnskaben almindeligviis er gaaet 
tilbage istedetfor ‘at gaae frem. 
Derimod maae disse Vink vere en mægtig Spore til at söge siveiebagt nye Op- 
lysninger og nyt Stof til Undersögelse, ikke blot fra Ganges men ogsaa fra Indus og over- 
hovedet fra alle Asiens store Floder, samt, navnlig paa Grund af Amazondelphinens ufulu- 
komne Beskrivelse, fra Amerikas. Ikke mindre vigligt maa det idvrigt vere at söge lil- 
veiebragt Indvoldene, især Maven og Tarmröret samt det lille Oie, for at man af deres 
Undersögelse kan faae oplyst, med Hensyn til hine om Ligheden er störst med Næbhva- 
lernes hoist characteristiske Former (den fleerfoldige Mave, den dybtcellede Tarm) eller 
med Hvidfiskens og alle andre Delphiners — med Hensyn til Oiet, om deri kan eftervises 
en fuldstandig Organisation, og da om denne er efter Hvaldyrôiets bekjendte Typus eller 
efter en derfra forskjellig. Fostre af Gangesdelphinen ville idetmindste i Henseende til 
Tarmröret rimeligviis kunne give hele den fornödne Oplysning. 
Forklaring af Tavlerne. 
Tab. 1, Fig. 4: en ung Gangesdelphin af Hunkjônnet, efter et 62 Tommer langt 
Individ, fanget i et Piskergarn lidt nedenfor den botaniske Have 1 
Calcutta Natten mellem den 2den og 3die December 1545 og af 
Vidensk. Selsk. Skr., 5 Række, naturv. og math. Afd. 2 Bind. 49 
