102 



anvendle Mellioder, og at anbefale de, som lang Erfaring og Eflerlanke har lært mig at 

 fore nærmest lil Maalel. 



Maaden at liode den magnetiske Meridian. 



Inslruinenlet kunde indslilles i Meridianen ved Hjælp af et almindeligt Compas 

 med liorizontHl Naal; men denne kan ogsaa udfindes ved Inclinaloriet alene. Er R Resul- 

 tanten af Jordens magnetiske Kræfter paa Observalionsstedet, i dens Inclination mod Hori- 

 zonten, saa opiöse man denne i to Componenter, den ene vertical F = jRsin«, den anden 

 horizontal i et Verticalplan, som danner en Vinkel = a med den magnetiske Meridian, 

 hvilken allsaa bliver H = R cos i . cos a. Er Resultanten af disse -= Ä', dens Inclination 

 med Horizonten = i' , saa er 



ß> = ÄVsin2j + cüs-icos^a . . Cl) 



tf 



colang «j =p:= cotang i. cos a . . . C2) 



Er «=90°, bliver R^ = R sin i, cotgi, = 0, altsaa ij = 90°. Dette angiver et 

 Middel til at finde den magnetiske Meridian. Naar Instrumentet er nivelleret i to Azimulher, 

 som danne rette Vinkler med hinynden, saa at Omdreiningsaxen er vertical, drejes Instru- 

 mentet Olli denne, indtil Naalen spiller omkring den med 90° betegnede vertikale Diameter 

 paa den inddelle Cirkel. Dersom et Plan, lagt igjennem Overfladen af de lo Tappelejer, 

 hvorpaa Naalens Axe ruller, var fuldkomment horizontal!, Diameteren 90^ var vertikal, og 

 Kaalens Tyngdepunkt laae i Axen, vilde Axen da ligge i den magnetiske Meridian og det 

 Plan, hvori Naalen svinger, allsaa være lodret paa samme. Aflæste man derpaa Graden A 

 paa den horizontale Azimuthalcirkel, og stillede Index paa ^+90", saa var Instrumentet 

 i den magnetiske Meridian. Men da disse Belingelser aldrig finde nöjagtigt Sted, saa maa 

 Inslruinenlet oindrejes omtrent 180 , indtil Kaaleii atter svinger omkring Graden SO. Af- 

 læses derpaa paa Azimulhalcirkelen Graden B, saa er Instrumentet i den magnetiske 

 Meridian, naar Index stilles paa Graden }. QA + B} eller .•(4 + ^)4:180"; thi ved 

 In&lrunienlels omvendte Stilling virke de tre ovenomlalte Fejl i modsal Retning og hæ^ve 

 hinanden i Middellallel. At disse Feil jevnlig finde Sted seer man deraf, at B — A sæd- 

 vanlig er meer eller mindre forskjellig fra 180". 



Det forljener nu at uiidersoges, om denne Methode er nojaglig nok, og om den 

 mulige Fc'il ved samme kan have nogen mærkelig Indflydelse paa Inclinationen i den saa- 

 ledes bestemle Meridian. Dilfereiilierer man Formlen 2 med Hensyn paa i, og «, faaer 

 man ri«, = cotg i sin' e, sin ada. 



Er a = 90°, bliver i^ = 90% allsaa 



c/i, = cotg i da, da = di^ lang i. 



