110 





=^ 



d f 



ved de to Plader (Y) c, cl havde anvendt for stor Kraft, og 

 trykket den överste Spidse af Naalen mod den indvendige 

 Rand af Cirkelen; derved havde disse to Hæveplader, som 

 tjene til at lægge Axen i Cirkelens Middelpunkt, faaet en 

 divergerende Stilling, saa at der var et lidet Spillerum imel- 

 lem de coniske Ender a og 6 af den tykkere Deel af Axen 

 og Pladerne Cj d. Fölgelig kunde ved Axens Hævning og 

 Nedlægning denne antage forskjellige Beliggenheder paa 

 Steenpladerne e, f, og naar begge Plader ej lagde begge 

 Tapper ned paa Steenpladerne i samme Öjeblik, kunde Naalen, især naar delle ikke skete 

 meget langsomt, endog faae fürskjcllige Azimulher. Jeg trykkede derpaa Hævepladerne 

 c, d nærmere sammen, saa at de berorte de coniske Ender a, b af Axens tykkere Deel, 

 naar den var hævet, og fra delle Öjeblik vendte Naalen efter hver Hævning saa nojagtig 

 tilbage til samme Punkt paa Cirkelen, som man kunde önske. For at give et tydeligt 

 liegreb om Virkningen af denne Forbedring, vil jeg anföre folgende: For Forbedringen 

 den 9de Mai 1844 fandt jeg ved 153 Hævninger den midiere Usikkerhed af Hvilestillingen 

 den 18de Juni og Ute Juli 1843 + 10',99, den sandsij)üige = + l\A{; efter Forbedringen 

 ved 320 Hævninger den midiere Usikkerhed = + 0',898, den sandsynlige = + 0',571. 

 For Forbedringen udfordredes fölgelig 169 Iagttagelser, for at naae den samme Sikkerhed, 

 som ved en enkelt efter samme. Nu angiver Instrumentet uden Undtagelse ved hver Iagt- 

 tagelse en daglig Variation, nemlig et Maximum om Formiddagen omtrent Kl. 10 og et 

 Minimum om Sommeren lienimod Kl. G Eftermiddag, om Vinteren noget tidligere, og et 

 Medium omtrent Kl. 1 Eftermiddag. 



c Der gives endnu tvende Omstændigheder, som kunne foraarsage 



constante Feil ved Bestemmelsen af Inclinationen, nemlig en Afvigelse 

 fra den fuldkomne cylindriske Form hos de Tapper, paa hvilke Naalen 

 ruller, ej at tale om Rustpletter eller Ujevnheder i Beröringspunkterne 

 imellem Tapperne og Underlagene, og dernæst magnetiske Partikler i 

 Cirkelringen nær de Punkter, ved hvilke Naalen kommer til Hvile. For 

 at undersöge, om dette finder Sted, og saavidt muligt at eliminere Ind- 

 flydelsen af en saadan Ufuldkommenhed hos Instrumentet, har jeg 

 anvendt folgende Methode. Paa den tykkere Deel af Naalens Axe 

 indskyder jeg et tyndt cylindrisk Messingror a, paa hvis Sideflade der, 

 lodret paa Rorets Axe, er anbragt en fiin Skrue ah, med en liden 

 Möttrik c. Roret drejes saaledes, at Skruen omtrent danner iBn ret 

 Vinkel med den rette Linie ef imellem begge Naalens Spidser. Herved 

 forrykkes Naalens Tyngdepunkt, og man kan, ved at ud- eller indskrue 



