147 



pol, og benævnet den „Regio magnetica auslralis". Nær Endepunclerne af denne Ellipses 

 store Axe har han antegnet lo Brændpuncter, hvoraf det vestligste ligger omtrent 20" fra 

 Sydpolen, og omtrent i Længden 136" ost Greenwich, og er benævnet „Regio forlior"; det 

 andet omirent i Længden 237° o. Gr. og i noget mindre Afstand fra Polen, er benævnet 

 „Regio debilior"; begge bestemte af Cooks og Fourneaux's Observationer paa Cooks anden 

 Reise om Jorden nær Sydpolen. Da jeg i 1807 blev opmærksom paa denne Globus, 

 besluttede jeg at opsögc den tilsvarende Regio magnetica borealis, med dens formodede 

 to Brændpuncter, hvilket efter et Par Aars Bestræbelser ogsaa lykkedes. At disse to af 

 Wilcke bestemte Puncter kun ere Convergentspuncler, og niaae være mere eller mindre 

 forskjellige fra de egentlige Magnetpoler, er af det Foregaaende klart. Jeg vil for Kort- 

 heds Skyld belegne de lo sydlige Convergentspuncler og de samme lilhörende Poler med 

 Å og a, de to nordlige med B og 6, hvor A og B betegne de to stærkere Poler og 

 deres Convergentspuncler. 



1 mit i 1819 udgivne Værk: „Untersuchungen über den Magnetismus der Erde" 

 Sdie Capitel har jeg bestemt Beliggenheden af disse Convergentspuncler for forskjellige 

 Aar. Jeg skal her tilföje nogle flere Bestemmelser, grundede paa deels nyere, deels ældre 

 Iagttagelser, hvorved de paa det anförle Sled fundne Bevægelser betydelig bekræfies. 



Convergenlspunct B. 



Til en Beslemmmelse af Beliggenheden af delle Punct i Nordamerica i Aaret 1838 

 har jeg i Silimans American Journal, Vol. XXXIX p. 41—46 fundet folgende Iagttagelser 

 tjenlige: 



Tegnet + betyder vestlig, — ösllig Misvisning. Af disse Iagttagelser findes fol- 

 gende Beliggenhed af Convergenlspunclet B: 



19* 



