154 



Uaglet Længden af Magnetpolerne, der frembringe disse Convergcntser, kan være 

 flere Grader forskjellig fra Convergentspunclernes Længde, især ved de to svagere Poler 

 b og a, saa er dog af det Foregaaende uomtvisteligt beviist: 



1) At begge de nordlige Poler B og b bevæge sig fra Vesl mod Ost, den svagere 

 Pol b med en betydelig slörr'e Haslighed, end den stærkere B. 



2) At begge de sydlige Poler A og a bevæge sig i modsat Retning, nemlig fra Ost 

 mod Vest, den svagere Pol a ogsaa her med en betydelig större Hastighed, end 

 den stærkere A. 



3) Da Convergentspuncternes Afstand fra Jordens Pol («) er fundet forskjellig i de 

 forsk jellige Aar, og denne Forandring ikke er aldeles uregelmæssig, især ved de 

 to nordlige Puncler, saa kan dette give Formodning om, at de tilsvarende Polers 

 Afstand maaskee ogsaa er foranderlig. Dog kunde delte muligen ogsaa forklares 

 af Forandring i disse Polers relative Styrke, lildeels ogsaa deraf, at de Puncler, 

 paa hvilke Observationerne ere gjorte i de forskjellige Epocher, ikke ere de 

 samme. 



Af disse Polernes Bevægelser kunne alle de bekjendte Secularforandringer i 

 Declinations- og Inclinationssystemet forklares, og sandsynlige Forandringer i Inlensilets- 

 systemet forudsees, hvilket senere skal vises. 



Da enhver Magnetpol, som ovenfor bemærket, maa have en Modsætning, d. e. en 

 Pol af modsat Navn, og man ved en Magnetaxe i Physiken forstaaer en Linie, som for- 

 binder de modsatte Poler, og i hvilken de modsalte Kræfter i de hinanden berörende 

 Moleculer i en sammenhængende Kjæde holde hinanden i Ligevægt, saa har jeg fundet del 

 rimeligt at antage de lo stærkere Poler ^ og ß som Endepuncler af Jordens ene Magnet- 

 axe, og de lo svagere a og b, der tillige udmærke sig ved en betydelig hurtigere Bevæ- 

 gelse, som Endepunclerne af en anden Axe. Om disse Polers Bevægelse er en Rotation 

 om Jordens geographiske Poler, eller om Axerne blot have en oscillerende Bevægelse i 

 et Plan eller i en krum Flade, hvilket synes al antydes af Bevægelsen af Punctet b, er 

 noget, som forst fortsatte Iagttagelser i el kommende Seculum kan afgjöre. 



