156 



lil 20 Grader ost Greenwich eller omtrent i Meridianen af Stockholm, ved hvilken Belig- 

 genhed den foraarsagcde den ostlige Declination i den stöpsle Deel af Europa og den ösl- 

 lige Deel af det nordlige Atlanterhav, samt den vestlige Declination i det hvide Hav og 

 det vestlige Sibirien. Polen a laae omtrent i Meridianen 284° ost Gr., altsaa lidt vestenfor 

 Ildlandet, og frembragte den ostlige Declination i det sydlige Atlanterhav. Efterhaanden 

 som Polen b bevægede sig mod Ost, drev den det vestlige System i Ishavet og det Rus- 

 siske Rige foran sig mod Sydost, og det ostlige System i Europa fulgte efter mod Nord- 

 ost, hvor det udvidede sig lige til Nordpolen og omsluttede hint, der nu gjenfindes i det 

 ostlige Sibirien imellem Baikal-Söen og Öen Sachalin i det stille Hav. Man sammenligne 

 hermed Kartet Nr. IV for Aaret 1770 i min Atlas, samt medfolgende Kart over Misvis- 

 ningen, eonstrueret efter Iagttagelser imellem Aarene 1810 og 1830. Iagttagelserne i det 

 nordlige Europa og den storste Deel af Sibirien ere af mig selv; langs Ob Floden af 

 Erman, i det nordosllige Sibirien og det dertil stodende Ishav af Wrangel og Anjou; fra 

 Chinas Nordgrændse til Peking af Astronomen Fuss; fra Kamtschatka til Nordveslkyslen af 

 Amerika af Erman, Liitke og flere. 



I Aaret IGOO var Declinationen O" ved det gode Haabs Forbjerg, vestlig i det 

 sydlige Indiske Hav, formedelst Beliggenheden af Polen A i Meridianen 148°; ösilig i det 

 sydlige Atlanterhav indtil noget vestenfor Ildlandet formedelst Beliggenheden af Polen a i 

 Meridianen 284" (Kartet Nr. I i min Atlas). Men eftersom Polen a bevægede sig mod 

 Vest, fulgte det ostlige System i det sydlige Atlanterhav efter; den sydösllige Green af 

 Isogonen for 0° forenede sig med den sydvestlige Green ved Amerika omtrent i Paral- 

 lelen 30" nordlig Brede, saa al den nordlige Deel af det ostlige System i Begyndelsen 

 var omsluttet af en i sig selv tilbagelöbende Curve, hvis vestlige Green (Omkreds) i Aaret 

 1660 gik igjenneui Paris, 1657 igjennem London, den sydlige noget for 1628 igjennem 

 Danzig og Königsberg (see Tab. 1 over Misvisningen, i mine „Untersuchungen")- Imedens 

 Sydpolen a bevægede sig mod Vest, fulgte det vestlige System i det sydlige Indiske Hav 

 efter, og indtog det ostlige Systems Plads i det sydlige Atlanterhav, idet dette System 

 bevægede sig mod Sydvest. Omkring Meridianen 230° ost Gr. noget norden- og sonden- 

 for Æqvator er der Spor til, at der for Aaret 1600 har været et lidet afsluttet System af 

 vestlig Declination; thi William Cornelisen Schouten fra Horn fandt paa Paaskedagen den 

 3die April 1C16 i sydlig Brede 15° 12' og omtrent i ovenanförte Længde Declinationen 

 = 0^ („Untersuchungen" S. 27—28). Paa denne Tid maa Polen a omtrent have ligget i 

 Meridianen 283°, og Polen A i Længden 149°. Den forste vilde alene have foraarsagel 

 en stærk vestlig, den sidste en ostlig Misvisning paa dette Punct, hvilke have ophævet 

 hinanden. Delle lille vestlige System, omgivet af en i sig selv tilbagelöbende Isogone for 

 0° Declination, er ved den paafölgende vestlige Bevægelse af Polen a gaaet over til et 

 Minimum af ostlig Declination, i hvilket Formen af Curvernc er nöjaglig den samme, som 



