167 



Heraf findes 



Delte Middel punct ligger altsaa noget nordenfor Æquators Plan og har en stærk 

 Bevægelse mod Vest, nemlig 117 Grader i 200 Aar, eller 58i Grader i 100 Aar. Den 

 Vinkel, som Storcirkelen igjennem Chorden ah danner med Meridianen igjennem Punctet 

 C, har fra 1600 til 1850 forandret sig fra 8J Grad ösllig til SJ Grad vestlig. 



Da begge Magnetaxers Middclpiincler ere excentriske og ligge nærmere ved det 

 stille Oceans Overflade end ved Afrika, saa maa man vente, at Intensiteten nær ved Jor- 

 dens Æquator er stærkere i det stille Hav end i det Atlantiske Hav. Dette Middelpunct 

 laae for den stærkere Axe i 1800 i Meridianen 206 8' ost Greenwich (223 48' ost Ferro), 

 af den svagere Axe i Meridianen 204° 44' ost Gr. (222 24' ost Ferro), altsaa begge i Nær- 

 heden af Meridianen igjennem Öen Owhyhee. Det modsatte Punct ligger altsaa omtrent i 

 Længden 44" ost Ferro, hvilket er omtrent i Midlen af Sydafrika. Paa det forste Sted er 

 ogsaa Intensiteten lidt over 1,0 i Nærheden af Æquator, paa det sidste Sled imellem 0,8 

 og 0,9 i den af Humboldt antagne vilkaarlige Eenhed. I Aaret 1850 har Middelpunctet af 

 den stærkere Axe bevæget sig 8° 40' östligere, Middelpunctet af den svagere Axc derimod 

 28° vestligere, hvorved en liden Forandring i Intensiteten i det Atlantiske Hav er frem- 

 bragt, idet den mindste Intensitet i hver Meridian fra 1825 til 1845 er rykket 3 til 4 Grader 

 mod Nord, hvilket kan sees af Plate III i Philos. Transact, for Aar 1842, og af de samme- 

 steds anförte „Contributions to Terrestrial Magnetism" af Lieut. Colonel Edward Sabine 

 pag. 9 — 41. Dette Resultat af Magnelpolernes Beliggenhed og Bevægelse stemmer altsaa 

 ogsaa overeens med Erfaring, og især er den Rykken mod Nord af Minimum af Intensitet 

 i det Atlantiske Hav en Folge af den vestlige Bevægelse af Sydmagnetpolen A. 



