190 



Hos Hannen af en anden dansk Loligo- Arl, hvilken jeg anseer for at være baade 

 Lamarcks og senere sydeuropæiske Forfatteres L. vulgaris, uagtet den i enkelte Punkter 

 ikke stemmer aldeles med de udforligere Beskrivelser, finder jeg Overensstemmelse imellem 

 fjerde Pars höire og venstre Arm indtil det 18de eller 19de Par, hvor en kjendelig For- 

 længelse af Sugekoppernes Stilk begynder. Denne tiltager nu mere og mere ud imod 

 Spidsen af Armen, idet Sugekopperne mere og mere forsvinde, og Stilken staaer da som 

 en lang og kegleformig Papil tilbage. Papillerne ere i det Hele taget lidt længere og 

 kraftfuldere end hos den foregaaende Art, afvige ogsaa fra denne Art deri, at de over- 

 ordentlig smaa, ringlose Sugekopper ere synlige i en noget længere Strækning, og frem- 

 deles deri, at Papillerne til den indre Række vel i Begyndelsen ere de mindre, men senere 

 blive de længere, navnlig ude imod Spidsen, og her boie de sig da ind imod Armens 

 Midilinie eller gribe ligesom over imod Rækken paa den modsatte Side, hvis Papiller netop 

 i samme Strækning ere blevne lavere og tykkere, og, ligesom hos foregaaende Art, ligge 



og Tentaklernes næsten ligestoie Sugekopper adskille saaledes ved forste Öiekast denne Art fra den 

 cenlline L. vulgaris. Af begge Arter har jeg fra vore egne Kyster kun kunnet undersöge Hanner; 

 lios os er L. Forbesii den almindeligere l'orekonimende og den större. Pc sædvanlige Exemplarcr crc 

 mindst med Tentaklen 24" lange; til Armenes Spidser 20"; til Armenes Rod 15"; Kappen = I Fod. 



De Figurer, der med Sikkcjlicd fremstille Loligo Forbesii, ere: 

 Forbes and Hanley, british Mollusca, vol. I, lab. LI.L. 

 Adams (Henry and Arthur) The genera of recent Mollusca. PI. IV, lig. 3. 



paa forste Sted under Navnet L. vulgaris hmck., sidste Sted under Navnet Loligo magna Rondel. 

 Del er oi'saa denne Art, jeg i et Træsnit i min Afhandling om „Söniunken" har afbildet, og det er, 

 efter Sugekopperne at domme, muligvis ogsaa denne Art, som er fremstillet af ßorlase (the natural 

 history of Cornwall). 



Da Rondelels Betegnelse „Loligo magna-' ingen systematisk Benævnelse er i den Linneiskc 

 Forstand kau delte aS Leach, Gray og Klere optagne Navn for L. vulgaris ikke ansees beretliget, 

 om det end ikke kan forkasies af den (jrund, D'Orbigny aufôrer, fordi der erc andre store Arter; 

 allermindst kan dette Navn overfores paa den nye Art, hvilken eller sydeuropæiske Jlalaculogers 

 Mcnin" er en atlantisk i Middelhavet ikke forekommende Art, som Rondelet altsaa neppe kunde have 

 ment ved sin !.. magna, om denne endog har været en Loligo, noget der i det Hele synes mig saarc 

 tvivlsomt saavcl naar man seer hen til Figuren, f. Ex. dens lange Tentakler, som til Udtrykkene om 

 Finnerne: pinnulæ latiorcs sunt, quam in Sepia, non totam alvum ambientes, cl in angulum acu- 

 tum in lalcribus desinentcs", hvilke Ord fremdeles niiicre betegnes ved Udirykkene om Scpiolafinnen; 

 thi om denne hedder det: nec ligura nec situ pinnis Scpiarnm et Loliginiim similis, ncqve enim angusta 

 lonn'aqve totam alvum ambit, ut in scpiis, neqve lala et in acutum angulum lerminalur , ut in loli- 

 omiÄus, sed rotunda, parva, ulrinqve veluti adnata modicam alvi partem occupât, neqve ad exlre- 

 mum usqve corporis protensa" p. 250. Alt dette tyder hen paa Ouimatosirephes, paa hvilken vel ogsaa 

 Ordene „corpore in acutum desineute'' passer endnu bedre end paa en Loligo, selv om de anvendes i 

 Modsætning til Sepicns Kropforhold. 



Jeg har kaldt denne vore europæiske Haves störste Art, og tillige den Art, paa hvilken jeg 

 forst iantlo" denne mærkelige Omdannelse af Armen hos Hannerne, Loligo Forbesii efter Professor 

 Edward Forbes; je" har derved villet ikke blot erindre om, at denne Art findes velafbildcl i hans 

 ovennævnte fortrinlige Værk, men tillige om denne ovei ordentlig begavede Mands Fortjenester af 

 Naturhistorien i Almindelighed og af vor Kundskab til Havets Dyr i Særdeleshed. 



