194 



Stilkene af den indre Sugekoprække, medens den anden Sugekoprækkes Stilke neppe have 

 efterladt de svageste Spor. Fig. 5' fremstiller den venstre Bugartn af Loliolus typus stp., 

 seet fra den udvendige Side, noget forstörret; de smaa fremstaaende Nupper ere de eneste 

 Spor af den ydre Rækkes Sugekopper og Stilke. Fig. 6' fremstiller den samme Arm af 

 Loliolus afßnis Sip., ligeledes forstörret; jeg har paa denne slet ikke kunnet finde saadanne 

 Nupper, men tor ikke paastaae deres fuldkomne Mangel, da Exemplaret desværre er noget 

 slapt. De omdannede Sugekoppers Antal maa efter Tændernes Antal have været omtrent 

 26 hos hin, 20 hos denne.*) 



Sepiaslæglen stilles som bekjendt hos D'Orbigmj til en ganske anden Gruppe end 

 de foregaaende Slægter, men det er dog hos denne Slægt endnu det samme Par Arme, 

 der hos de mandlige Individer frembyder denne Mangel paa Symmetrie, og Armen paa 

 venstre Side af Dyret,^ der omdannes; men istedetfor at det hist var Spidsen af Armen 

 eller den ydre Halvdel af denne, der var Sædet for Omdannelsen, er det her Armens 

 Grunddel eller den nederste Halvdel. 



Sammenligner man nemlig höire og venstre Bugarm paa en mandlig Sepia offici- 

 nalis Lin., bliver man strax vaer, at den nederste Fjerdedel af den venstre Arm, saaledes 

 som Figur 7 viser det, frembyder et eget Udseende. Istedetfor at den höire Arm har 

 store og fyldige Sugekopper, der folge paa hinanden i fire fuldstændige Rækker og tiltage 

 i Störreise fra Spidsen af Armen indad mod dens Grund, har det ovennævnte Partie af 

 den venstre Arm kun de to til tre nederste Sugekopper i hver Række normalt udviklede; 

 de derpaa folgende syv til otte Kopper i hver Række ere derimod blevne enten ganske 

 smaa eller vel endog næsten forsvindende. Det forste er Tilfældet med de to inderste 

 Rækker, i hvilke Sugekopperne vel ere yderst lave, idet de kun have en Sjelledel af de 

 sædvanlige Koppers Höide, medens de dog endnu beholde omtrent en Trediedel af disses Gjen- 

 nemsnit, saa at de som smaa lave Brikker sidde paa en kort og tynd Stilk hæftede til 

 Armens Indreflade; det sidste træffer derimod de to ovre, nærmere imod Dyrets Rygside 

 siddende Rækker, hvis Sugekopper ere saa smaa, at de let kunne oversees, naar man 

 ikke har store Individer for sig. Paa en Blæksprutte af 11" Længde have de neppe mere 



*) Til nærmere Bestemmelse af Al tfiine anförer jeg endnu, at begge have el bredt, fritliggende indre 

 Rygskjold, der i Formen mest ligner de hos D^Orbigmj afbildede Rygskjolde af Loligo brevis og 

 Loligo brevipinna, Tab. XIII. Fig. 6 og Tab. XV. Fig. 3. üog er Bladet hos toWo/ijs-Arterne niaaskee 

 lidt bredere i Forhold til Stilken; Stilken har en skarp Kjôl hos L. typus, medens baade lian og Hun 

 af L. affinis have Stilken lidt bredere og med mere afrundet Ryg. — Min Loliolus typus er uden al 

 Localitetsangivelse; Lal. affinis fandtes i et Glas betegnet: „tagne af Gouverneur Christensen paa 

 Reisen fra Cap til Tranquebar", og ere saaledes fra det indiske Hav. Der var lo Exemplarer, 

 Han og Hun. 



