211 



idetmindste et Forliold, der i den Henseende er et fjernlslaaende Analogon; men hos de 

 mandlige Insekter, hvis Liv er afsluttet med den forste og eneste Parring, kan der natur- 

 ligvis ikke blive Tale om nogen Gjenvæxt eller Reproduction af de tabte Dele. 



At det iovrigt netop er Oclopodslægler , der give os Exemplet paa en beregnet 

 Regeneration af den under Parringen table Arm, fortjener forsaavidt Opmærksomhed, som 

 man herved mindes om en Forskjellighed imellem Octopoder og Decapoder , der ikke er 

 uvæsentlig, men hidtil vistnok ikke tilstrækkelig fremhævet. Dccapoderne si/iics nemlig 

 aldeles at mangle Evnen til ved Gjenvæxt al erstatte tilfældige Beskadigelser af Armene 

 eller de tabte Dele af disse, medens Octopoderne i Iwieste Grad besidde denne Evne, og 

 synes at lade deres for saa mange Fjender udsatte og efterstræbte Arme gjenvoxc med 

 samme Lethed og Hurtighed, som f. Ex. Söstjernerne deres. 



Iblandt talrige Octopoder har jeg ikke seet en eneste med afbidte eller beskadi- 

 gede Arme, uden at en Gjenvæxt allerede forberedtes, var skredet mindre eller mere 

 frem, eller endog var fuldendt, og det undertiden paa de fleste af Armene.-) Paa flere end 

 et Hundrede Decapoder, som jeg i delte Oiemed har undersögt, har jeg derimod ikke 

 fundet Spor af nogen Gjenvæxt, om jeg end nu og da fandt baade sniaa og store Partier 

 af en enkelt Arm tabte og Saarfladernc lægte og helede. 



*) Jeg Iiar sect qvindelige liidivider, hvis Arme, alle olie, havde været labte, men som nn vare voxiie 

 ud ijijcii, mere eller mindre fuldslændigen ; o^ jeg har seet en Han, hos hvilken det samme gjaldt de 

 syv Arme, idet kun den hectocotyliserede Arm var forbleven ubeskadiget; om heri var noget Tilfæl- 

 digt, eller om Octopuden virUeljgen ikke saa meget udsætter denne sin ciendomnielige Arm for Fare, 

 maa jeg lade ubesvaret; men det fortjener dog at bemærkes, at, medens i Reglen hver Octopod har 

 een eller et l'ar rcjiroducerede Arme, saa har dog ingen af de mange Hanner, jeg bar undersögt, 

 frembudt denne Arm i en beskadiget eller erstaltet Tilstand. 



Det er ikke blot i Retningen af Armens Axc, at Reproduotionen gaaer saa let for sig; ogsaa 

 en eukelt Sugekop eller en Gruppe af Kopper, som Fjenderne have bidt ud af Siden eller Grunden af 

 Armene, voxer ud igjen med den störste Lethed 



Jeg har allerede i det Foregaaende gjort opmærksom paa Mislydniugen af Aiistoleles , naar 

 man har vdlet forstaae ham saaledes, som om han ved sine Skddringer af Forplantningsforholdene 

 hos hans Polypus skulde have havt en Hectocotylusdannelse for Oie, som den vi nu kjende hos Argo- 

 nauta og Tieiiioclopus. Her synes mig nu at være Stedet td saavidt muligt at standse i deus Fart en 

 anden .llisforstaaelse, der slaaer i Forbindelse med den foregaaende. Roulin (Ann. des scienc. Tom. 

 XVII, p. IM9-190) antager nendig, at det er Iagttagelsen af slige mandlige Octopoder, fra hvilke Hec- 

 tocotylen har lösnet sig, og som saaledes have tabt den ene Arm, der har fremkaldt det hos Aristo- 

 teles anfôrte Sagn, at Octopoden til visse Tider, navnlig om Vinteren, naar den trækker sig mere til- 

 bage i sine Huler, afgnaver sig selv sine .\rme, og den Anskuelse hos Arisloictes — med hvilken han 

 vil gjfire Hede for Sagnets Oprindelse —, at det er graadige Aalfisk, der afbide Dyrets .\rnie. Hvad 

 der ligger til Grund for Sagn og Forklaring er naturligvis hverken mere eller mindre end hine hyppige 

 og iôinefaldeiide Ceskadigclscr hos den almindelige Octopus, og disses Reparationer, og Arisl oleles' s 

 Forklaring er riglig, da man linder .Murænernes Jlave fyldt med afbidte Stykker af Armene: — „Ego 

 vero", siger den fortræffelige Belon, „cum apud Epidaurum semel Murænas secarem, earum ventricu- 

 les cirrhis polyporum refertos comperi" [Pelr. Bellonii (Ceuomani) de Aquatilibus, Libri duo. Parisiis 

 1553, p. 331]. 



27* 



