215 



været mandlige, maa Tegneren eller Naturforskeren med hjælpende Haand have gjenglvet 

 Dyret den del formenlligen lilkommende Symmetrie. Dette Sidste gjælder ogsaa hvad den 

 venstre Arms Form paa de mandlige Loliginer og Sepier angaaer, og det saameget mere, 

 som doff flere af disse Figurer efter Text og Underskrilt fremstille netop Hannerne, 

 medens Armene ere gjengivne symmetriske. Ved Decapoderne moder der imidlertid 

 hyppigen et Tilfælde, som ved Opfattelsen af den symmetriske Udvikling kan have 

 virket vildledende, idet nemlig större Strækninger af Sugekopper paa Armene, og navn- 

 lig i Spidsen af disse, ofte findes at. være afbidte under Dyrets voldsomme Bevægelser 

 og Anstrængelser, naar det mærker sig fanget eller bragt i stor Fare, og med saadanne 

 for Sugekopper blottede Partier kunde den omdannede, papilbærende Del af Armen hos en 

 Loligo eller Sepiotenlhis nok forve.xles idetmindste ved en mere overfladisk Betragtning. *) 

 De foranslaaende Yttringer maa kun forstaacs om Nutidens Kjendskab til disse 

 Forhold, og det maa vel bemærkes, at en fjern Oldtid kjendte dem ikke saalidt bedre. At 

 Aristoteles og maaskee Plinitis vare af Middelhavets Fiskere blevne underrettede om Octopus- 

 slæglens ene eiendommelige Arm, derpaa har jeg ved denne Slægt henledt Opmærksom- 

 heden, og ligeledes paa den Kjendsgjerning, at de vidste hvortil denne Arm anvendtes. 



Da det Spörgsmaal saa let paatrænger sig, hvor tidlig i Dyrets Liv denne Uddan-_ 

 nelse af Armen til et Redskab i Forplantningens Tjeneste indtræder, og hvorvidt denne 

 altid befinder sig paa samme Stadium eller maaskee undergaaer Forandring imod Forplant- 

 ningstiden, da maa jeg til Slutning endnu tilföie, at de talrige Exemplarer, jeg har under- 

 sögt med Hensyn hertil, ikke have givet mig Anledning til at formode, at der skulde 

 foregaae nogen Forandring enten efter Aarstiden eller efter Alderen. Selv mine mindste 

 Exemplarer af en Art have vist mig Forholdet paa samme Maade som de störste, og jeg 

 foler mig fristet til at antage, at den mandlige Unge til de forskjellige Slægter og Arter 

 forlader Ægget allerede udrustet med den hectocotyliserede Arm, der efter dens Slægt og 

 Art tilkommer den. Som Tilhænger af den Lære, at Kjönnet ikke er noget, der efterhaan- 

 den uddanner sig, men allerede er oprindelig tilstede ved de forste Bevægelser i Ægget, 

 vilde det have været mig kjært, om jeg ved directe Iagttagelser havde kunnet paavise, at 

 Ungen til Cephalopoderne forlader Ægget med sit ydre Kjonsmærke; men der har kun tilbudt 

 sig Leilighed for mig, at undersöge Ungerne af een Art, nemlig af en Rossia, i Ægget, 

 og alle disse, som hörte til eet og samme Kuld, have forekommet mig at være af samme 

 Kjön, det qvindelige. 



'"') Saavcl hos Loliginer som Ommaloslrepher os Onychoteulher har jeg truffel Mundhule og Svæljj fulde 

 af Sugekopper og llornringe eller Hornkroge, der aabenbart lilhoile selve Dyref, og hvis Plads paa 

 Armene endnu liunde bestemmes. Del vil deraf sees, at man, fordi enkelte saadanne llii] nringe eller 

 Kroge lindes i .Maven, maa være varsom med at angi\e Cephalopoder som disse Dyrs Fodemiddel; 

 lindes derimod Stykker af Næbene, af Rygskjoldet og Öielindserne, som jeg oftere har fundet det 

 hos visse Former, da kan ingen saadan .Mistydning indtræffe. 



