225 



for hensigtsmæssigt al benylle dem ved Aiisadslullelsen, eflerdi deres Undersogelse er 

 lemmclig vanskelig, ikke blot paa Grund af Arternes ringe Störreise, men ogsaa for- 

 medelst Delenes Blödlied; fremdeles fordi de ikke kunne undersoges, uden at Individet 

 odelægges; endelig, fordi jeg ikke har fölt nogen Trang til al benylle dem, da ydre og 

 lettere opfattelige Skjelnemærker vare tilstede hos de af mig hidtil undersögle Arter. 

 Imidlertid har jeg, saavidl muligt, stedse undersögt dem. 



Kindbakken (Tab.I, fig. l,f ogf', Tab.III,fig.7, b; Tab.V, fig. 15, b) har altid en langstrakt, Kindbakkcn. 

 i begge Ender tilspidset, paa Midten bredere Form; den beslaaer af en forreste hornagtig 

 Deel og en bageste mere hudagtig; den forste har jeg altid fundet tydeligt tandvæbnet 

 Cfire Tandspidser synes det sædvanlige Tal, sjeldnere tre eller to eller endog sex O» og 

 dens Farve er gjerne af et mörkt Hornbruunl; hos enkelte Arter (eller maaskee kun 

 enkelte Individer) fandt jeg den af en smuk Purpurfarve. Inderst eller bagest har den 

 en Tyggeflade Qmedcns den frie Rand forfra bagtil er skjærende eller ligesom meiselaglig), 

 af noget forskjellig Form — rundagtig, ægdannet eller utydeligt firkantet — lildeels med 

 Tandknuder paa Randen. Palpen er treleddel, langstrakt, temmelig tynd, ofte rigeligt 

 borslevæbnel. Sædvanligt overgaaer den Kindbakken noget i Længde, men een Art 

 CS. corniculuni) viser imidlertid det modsalte Forhold. Dens forste Led eller Rodleddet 

 er i Regelen meget kort og tillige utydeligt afsat, det andet, det længste, gjerne et Par 

 Gange længere end tredie. 



Forste Kjæbepar (Tab.I, fig. 1, g; Tab.V, fig. 15,0) bcstaaer af de sædvanlige tre Kjæbenic. 

 Grene eller Stykker, og har intet Afvigende eller Paafaldende i Formen. Ogsaa Storrelse- 

 forholdet er det sa'dvanlige (Længden i Regelen omtrentlig med Kindbakkens halve Længde). 



Andet Kjæbepar (Tab. I, fig. 1, b; Tab. III, fig. 7, c) afviger heller ikke i noget 

 Væsentligt fra hvad der kan kaldes den almindelige Reieform. Kjæbedelen bestaaer imid- 

 lertid kun af tre Blade. Hvad dets Störrelseforhold angaaer, da er det gjerne dobbelt 

 saa langt som forste Kjæbepar eller mere, og ligesaa langt som Kindbakken eller lidt 

 længere. Kun cl Par Arter gjöre herfra Undtagelse (see Tavlen over Udmaalingerne). 



Overlæben (Tab. I, fig. 1, e) er stor, stæ^rkt opsvulmet og fremragende; dens Læberne, 

 bageste Rand er meget bred, lidt udboiel, med jevn og flad Afrunding. 



') Milne Edtcards angiver (Ann cl. se. n.Ttui-. 1. c. pag. 347): „les mandibules sont grosses, lenr boid 

 inlerne est large et pas sensiblement denté". Er Forboldel saaiedes hos S. allanticus Edvv., saa af- 

 viger denne Art i saa Henseende meget fra alle de andre. Korövrigl antager jeg, efter den Afbildning, 

 Al. Edw. paa det anförte Sted meddeler af Kindbaklten, at han kun har iagttaget dennes forreste elle 

 hornagtige Ilalvdeel, medens den bageste, blödere Deel ved Disscctioncn er bleven afreven. Herved 

 i Forening med Stillingen, lader den brede firkantede Form sig forklare. 

 Viilensk, Sclsk. skr., 5 Uækkc, nnlurvidensk. malhctn. Afd. i liinil. 29 



ir 



