231 



masse fiiulos heftet over hvert Par ßryslfödder, Siiml over de to sidste Par Kjæbefodder, 

 og Anlallet bliver saaledes syv Par. Hvad Störreisen angaaer, da er forste Par det 

 mindste, derna^st andet og syvende, som indbyrdes omtrent have lige Slörrelse; derpaa 

 Iredie og sjette, ligeledes indbyrdes omtrent stemmende; endelig fjerde og femte. Formen 

 er mere eller mindre langstrakt oval, og Bygningen synes, indtil den underkastes en noi- 

 agtigere Undersögelse, at være ganske sædvanlig; det vil sige: hver Gjælle (^Tab. III, fig. 7 

 f— x', y, z) synes al bestaac af et Antal Blade (indtil en Snees Stykker), der ere for- 

 declte i lo Længderækker langs begge Sider af en Aareslamme. Men, anvender man en 

 stærkere Forstorrelsc i Forbindelse med Presning, opdager man det ganske usædvanlige 

 Forhold, at hvert af de ovenomtalte Blade er sammensat af et temmelig betydeligt Antal 

 Smaablade — jeg har talt indtil tredive — og at altsaa hver Gjælle er ligesom et System 

 af Smaagjæller eller Gjællebuske. ') Bladene have gjerne en meget smal, langstrakt og 

 mod Enden tilspidset Form; hvorimod de dem sammensættende Smaablade ere kort og 

 bredt ægdannede, tildeels endog næsten kredsrunde -J. Det er mig ikke bekjendl, at en 

 lignende Gjælleforni er iagttaget hos noget andet Kræbsdyr. Dog derfor antager jeg just 

 ikke, al den tor betragtes som ganske isoleret. Snarere er jeg tilböielig til den Mening, 

 at den danner een blandt flere''') Overgangsformer til den hos Slægten Thysanopoda frem- 

 trædende Gjællebygniug*^) saa aldeles forskjellig denne ogsaa ved forste Oiekast synes al 



') Denne ejendommelige By^nina: niaa antages aldeles at liave undgaaetil/i/rtc-Et/frnirfs'sOpniærksoniliecl. 

 I Aitililen i Ann. d. se. nat. (1. s. c.) hedder del i al Almindeliglied om Gjælleines Bygning, al den er 

 „ligesom lios Kraberne og Kræbsene". I Histoire nat. d. Crnstacés findes den noget bestemtere Op- 

 givelse, at Gjællerne bos denne Slægt kun danne en enkelt Række, og at man tæller 7 langs hver 

 Side af Brystet. Og det er Alt, hvad om disse Redskaber meddeles. 



'-') Sniaabladene ere naturligvis meget tynde og som Folge deraf gjennemsigtige. De aftage i Störrelsc 

 mod Spidsen af Bladet, ligge meget tæt paa hverandre, og udgjôre kun, saavidt jeg bar formaaet al 

 iagttage, en enkelt Række. Dog hertil maa fôjcs, al Gjællerne have et ganske forskjclligl Udseende, 

 eftersom man betragter dem fra deres ydre Side (Tali. III, fig. 7, f — z), eller fra deres indre Side efter 

 at bave skilt dem fra Kroppen (Tab. III, fig. 7, f— x, y), eller de ligge i deres naturlige Leie , tæt 

 sluttede til hverandre (Tab. I, fig. 1, p"), eller adskilles og trækkes ud fra bverandie (Tab. I, fig. I, o"). 

 Medens del, som ovenfor anfört, under visse Omstændigheder bar Udseende, soai om Gjællehuskene 

 ligge i to l.ængderækkcr paa Siden af Aarestammen, vise de sig derimod under andre sammensmeltede 

 til skraatlôbende Tværrækker. Af saadannc bar jeg bos forste Gjællepar iagttaget fem eller sex, hos 

 andet ni, hos tredie femten, hos det fjerde, bvor Anordningen af den nederste Deel begynder at blive 

 mindre regelmæssig, sexten, hos det femte atten, bos det sjette tolv og hos det syvende elleve (disse 

 Talangivelser gjælde S.Frisii, og tor ikke ansees for absolut nôiagtige, men dog meget na^r det sande 

 Forhold). Gjællernes Hovedvene har en meget betydelig Störreise (ogsaa Sulestammerne ere ansee- 

 lige) og viser et Antal temmelig store lyse Pletter (Aabningcr?J. Blodlegemerne erc laliige, af næsten 

 kugledannet Form. 



•') Jeg mener saaledes, al Gjællerne bos Slægten Slenops tilbyde en anden, og i flere Henseender langt 

 tydeligere, Overgang til den Form, som bos Thysanopoda iagttages. Dog derom mere andcusteds. 



■*) Mærkes maa iinidlertid, al det kun er de lo sidste Gjællepar hos Thysanopoda, som vise en sammensat 

 og stærkt udviklet Form, medens de foregaaende ere af meget simpel Bygning. 



