233 



have deres Sæde i Mavens Vægge. Om disse træde i Stedet for Spylteldrller, niaa jeg 

 lade uafgjort. Indvendigt lægger Maven sig i et Antal brede Længdefolder, hvis frem- 

 ragende Kande tildeels ere særdeles tæl besatte med Börster af forskjellig Störreise 

 (Tab. V, fig. 17, a). Og dens Portnerdeel (Tab. V, fig. 17, b), som er hvid af Farve, 

 besidder desuden en Bevæbning af Horniænder, stillede i flere Længderækker; i nogle 

 af disse Rækker ere Tænderne af en forholdsvis særdeles betydelig Slörrelse og Styrke, 

 i andre derimod overordentligt fine. Tæt bag Portnei'en findes heftet til Tarmens ydre 

 Væg et fladtrykket, ovalt, kirtelagtigt Legeme, som bedækkes af et stærkt Muskellag 

 (Tab. V, fig. 17, g). Ved Tarmekanalen har jeg forresten ikke iagttaget andet Eien- 

 dommeligt , end at den trænger usædvanlig langt ind i den syvende Bugring, 

 hvad allerede ovenfor er anfört. Leveren er vel udviklet, meget olierig, ikke declt i 

 Lapper (i alt Fald meget utydeligt). Bag Maven har jeg iagttaget tre hvidgule, kugledan- 

 nede Legemer af omtrent -^^ Linies Gjennemsnit, hvilke indhylles og omgives af Lever- 

 massen; to af disse ligge noget længer fremme i samme Tværlinie, den tredie mere til- 

 bage i Middellinien, og de danne saaledes ligesom en Triangel. Da en lang Traad 

 udgaacr fra hver af dem i Retningen fremefter, og da selve Kuglerne ved Presning under 

 Mikroscopet vise sig ligesom sammensatte af et Antal, tæt paa hverandre pakkede, sæk- 

 dannede Legemer, skulde jeg være tilböielig til at ansec dem for sammenhobede Kirtler 

 og Traadene for deres Udforingsgange; men jeg har ikke været istand til at iagttage, hvor 

 disse ende. — Idet jeg beskjæ^fliger mig med ErnaM-ingsorganerne, vil jeg bemærke, at 

 Sergesierne ikke synes at leve af Aadsel, men derimod at være Rovdyr og i Forhold til 

 deres Slörrelse endog temmelig glubske: jeg har et Par Gange truffet Individer (og det 

 af to Arter), hos hvilke en halv nedslugt Leucifer ragede frem af Gabet (saaledes som 

 Tab. IV, fig. 9, a fremstiller). 



Hvad Nervesystemet angaaer, da veed jeg ikke Andet, som kunde synes usædvan- 

 ligt, end den betydelige Afstand mellem forste og andet Ganglion indbyrdes, samt især 

 mellem næstsidste og sidste (Tab. III, fig. 7, g), hvilkel dog er en nödvendig Folge af den 

 almindelige Legemsform. Forste Ganglion eller Hjernen, som forsyner Öinene, Folerne 

 og Horeredskaberne med anseelige Nerver, har selv en meget betydelig Störreise. 



Om snyltende Skabninger paa Sergesterne har jeg kun folgende gaadefidde Faktum hirasitcr. 

 at anföre. Jeg har hos et Par Individer af to Arter (5. Edicardsii og S. corniculnm), 

 hvilke havde tabt de nederste Foleres Svöber — et meget almindeligt Forhold — fundet 

 disse erstattede ved et langt, cylindrisk, i en tæt Skrue- eller Sneglelinie sammenrullet 

 Legeme, som i Farve ganske stemmede med Dyret (Tab. IV, fig. 9, d). Med Hensyn til 

 Organisationen af delte Legeme, da har jeg ikke været istand til at iagttage Andel, end 

 at et seigt, hvidt og gjennemsigligt, slruktnrlöst Hylster opfyldtes af en meget fiintkornel 

 eller grynet, eensartet Masse (ikke Æg). 



Vidcnsk. ScIsk.Skr., 5 liækkp, naturviiicnsk. matlien. AM. i Bind. 30 



