244 



som en spids Vinkel end som el Horn, og ikke naaer ud over Öiestilkenes Rodled, er 

 det dog forholdsvis ikke saa lidet större end hos de foregaaende Arter, især paafaldende 

 ved Plumphed eller lirede; det retter sig lidt skraat opad. En Sidetorn er tilstede, dog 

 langt bag Skjoldets forreste Rand. Siderandene ere fortil, hvor de nærme sig den forreste 

 Rand, væbnede hver med omtrent en Snees lange Borster, stillede i en Længderække; dog 

 delte er ikke noget adskillende for nærværende Art, men snarere fælleds for alle Slægtens Arter. 



Öiet (Tab III, fig. 5, b og b') er det egentlig Betegnende for denne Art, hvorved den 

 med Lethed adskilles fra Slægtens övrige, hidtil bekjendte Arter. Det naaer til Enden af de 

 överste Foleres Skafts andet Led, eller endog ofte noget ud over dette, overgaaes ikke i nogen 

 betydelig Grad af de nederste Foleres bladdannede Vedhæng, og indeholdes neppe to Gange i 

 Rygskjoldets Længde. Formen er meget eiendommelig og minder noget om en Paddehat; 

 den viser sig langstrakt , kölledannet , seet ovenfra omtrent fire Gange saa lang som 

 bred, men derimod, naar den sees fra Siden, kun henimod tre Gange saa lang som bred. 

 Oieæblel er anbragt særdeles skraat paa Stilken, har en saa kort og bred Form, at det 

 næsten faaer et baanddannet Udseende (den störste lirede dobbelt saa stor som den storste 

 Længde), og forener sig ikke foroven med Stilken ved en jevn Overgang, men frembringer 

 en stærk, ligesom tagdannet Fremskydeise eller Udvidelse; naar Öiet sees nedenfra, kan 

 slet intet Spor af denne mærkes, og det viser blot en ganske simpel Kölleform med fire 

 Gange saa stor Længde som Brede. Oieæblets JB^de kan kun omtrent ansættes til cu 

 Femledeel af hele Öiets Længde. ^|^ 



De överste Foleres Skaft (Tab. III, fig. 5, c.) udgjor omtrent eller næsten ^ af Totallæng- 

 den, og forholder sig i Længde til Rygskjoldet som II til 14. Leddenes indbyrdes Længdefor- 

 hold udtrykkes omtrent ved Tallene 4 + 3 + 4. Forste Led omvendt kölledannet, med 

 meget lille eller maaskee oftest slet ingen Torn paa den ydre Side foran Horeredskabet 

 (idetmindste har jeg hyppigt ikke været istand til at opdage den), meget skraat afskaaret 

 i Enden; de to andre Led liniedannede, omtrent eens tykke, svagt indknebne ved Roden. 

 Bisvöben er temmelig kort (omtrent i Længde lig med Hovedsvöbens opsvulmede Roddel) 

 men stærk, saa ulydeligt leddel (5-61eddet), at man maaskee kunde være berettiget til 

 at kalde den uleddel. 



De nederste Folere vise intet andet fra de lo foregaaende Arter Adskillende, end 

 al det meget smalle og langstrakte, bladdannede Vedhæng forholdsvis er lidt længere, og 

 derfor ogsaa rager stærkere frem fortil over Skaftet. Skaftets sidste Led er kort, idet det 

 indeholdes fire Gange i Længden af det bladdannede Vedhæng, og forholdsvis tennnelig 

 tykt (dets Længde ikke stort mere end dobbelt saa stor som Tykkelsen), men dog af en 

 Form, som kan kaldes liniedannel. 



Kindbakken har fire tydelige og stærkt betegnede Tænder fordeelte i to Grupper. 

 Fumleren udmærker sig derved, al andet Led ikke er dobbelt saa langt som tredie Led. 



