247 



eller betegnende Afarter. Hertil kom, hvad fuldkomment afgjorde Sagen, at jeg dog 

 endelig fik Öie pua el Individ af Hankjonnet, henhorende under Formen S. Edtcardsii. 



Uygskjoldets Længde indeholdes lidt mere end 3i Gange i Totallængden. Pande- 

 hornet var hos det udmaalte Exemplar aldeles rudimentairt, hvorimod jeg hos andre Indi- 

 vider fandt det af hvad der kan kaldes almindelig Storrelse hos denne Slægt 'j. Sidelornc 

 har jeg ikke med Sikkerhed kunnet bemærke"), derimod vel de sædvanlige Sideborster. 



Öiet (Tab. IV^ fig. 9, b og b'), som ikke naaer til Enden af de övcrste Foleres Rodied og 

 langtfra ikke til Midten af de nedersre Foleres bladdannede Vedhæng, indeholdes imidlertid kun 

 noget mere end tre Gange eller henimod fire Gange i Rygskjoldets Længde. Foi'men langstrakt 

 pæredannet, omtrent elier næsten tre Gange saa lang som bred. Üiekugien er ikke tydeligt 

 adskilt fra Stilken, men gaaer gradevis over i denne. Efter Pigmentets Udstrækning kan 

 dens Længde og Brede omtrent ansættes lige store, halvt saa store som Stilkens Længde. 



De övcrste Foleres Læ^ngde (Tab. IV, fig. 9, c og c') stemmer næsten med Dyrels Total- 

 længde, eller overgaaer den kun ubetydeligt. Skafleis Længde overgaaer lidt { af Svobens 

 Længde; Leddenes Forhold omtrent 10 + 8-|-9; Formen den sædvanlige''); Hörestecn og Ho- 

 reblære meget tydelige. I Svobens lykkere Roddeel har jeg talt sex eller syv Led. Bisvöben, af 

 Længde som den nys omtalte Roddeel, fem- eller sexleddet, dog med lidet tydelig Led- 

 inddeling. og udmærket ved spæd Form. Saaledes er Forholdet hos Hunnen. Betegnende 

 for Hannens Bisvobe er: den brede, mod Enden meget stærkt udvidede Form af Roddelens 

 forste Led, Tyndheden og den lige Form af den fra dette Leds Ende udgaaende Torn 

 (Krog kan delle Redskab ikke kaldes), den tydelige Adskillelse mellem Roddelens andet og 

 Iredie Led, samt endelig Plumpheden af den fireleddede Snert. 



Deyderste Folere (Tab .1 V, fig. 9, d) have ikke meget Afvigende i Formen. Dog kan mærkes, 

 at S/ifff/e^s sidste Led er ualmindeligt kort, da det ikke naaer Halvdelen af det bladdannede Vedhængs 

 Længde, og tillige af en temmelig tyk og noget opsvulmet Form, ægdannet, ikke synder- 

 ligt mere end dobbelt saa langt som bredt. Det bladdannede Vedhæng er bredt, men af- 

 lager fremefter, og ender temmelig tilspidset; dets störste Brede udgjör omtrent \ af dets 

 Længde; dels Borstebevæbning særdeles tæt; i Enden er det skraal afskaarel udefter og 

 stærkt fremefter, med tydelig Torn paa det ydre Hjorne. 



') Dets lidvikling synes hos denne Art en ringe Arvcxling underkaslet ; thi medens nogle lîxemplarer 

 blot vise en spids Vinkel, som ikke rager ud over Öieringens forreste Rand, har jeg hos andre fundet 

 en lydelig, skjöndt meget Ile Forlængelse udgaaende fra Vinkelspidsen og fremragende lidt foran 

 Oieringen. 



-) Dog findes de maaskec tæt ved Yderranden og tæt bag Sidebürsternes Ophor. 



•^) Ved at sammenligne disse Foleres Skaft med samn;c Deel hos omtrent ligestore Exemplarer af den saa 

 nærslaacnde S. Frisii, troer jeg især nt bemærke den Forskjcllighed, at forste I, ed forliold.svis er ikke 

 ubetydeligt bredere (lireden er omtrent halv saa stor som Længden), de to folgende I. cd derimod 

 tyndere. 



