268 



kun (liTvcd, al Tornen paa den ydre Rand af den sværddannede ydre Aare (hvilken Torn 

 iovrigt har en ualmindelig Længde, men er blöd) er anbragt omirent paa Midten af Aareiis 

 Rand, eller ganske ubetydeligt bag Midten, et Forhold, jeg hos ingen anden Art har truffet. 

 Den bagved Tornen liggende Deel af Pladen er særdeles tilspidset, lövrigl er lieskaffenheden 

 den sædvanlige. Den ydre Aares Længde forholder sig til den indre omtrent som 4 til 3. 



i2. Sergestes serrtilatus lir 



(Tab. IV, fis. 12, a - g.) 



Af denne meget distincte Art har jeg i et Glas med forskjellige Kræbsdyr fra det 

 nordligste Kattegat fundet et Par mere eller mindre defecte Exemplarer QMe Hanner). 



TotaUængden kan omtrent ansættes til sex Linier. 



Farven er den sædvanlige lyse. 



Rygskjoldet (fig. 12, a) udgjor omtrent en Fjerdedeel af Totallængden. Dets Panrfe- 

 horn er vistnok aldeles rudimentairt, men dog tilspidset og fremadrettet; det fortsætter 

 sig i en lille Strækning bagud paa Rygskjoldet som en Kjöl, der viser et Par smaa Torne 

 (den bageste især særdeles lille). Rygskjoldet har desuden tæt bag Öinenes Rod et Par 

 store Torne (næsten af lige Störreise med Pandehornet), samt lidt længere tilbage og udad 

 et andet Par, der maaskee i Regelen er dobbelt (a: paa hver Side beslaaer af to tætstillede 

 Torne, en större og en mindre). Endnu har jeg fundet et Iredie meget lille Tornepar 

 mellem forste og andet, dog lidt mere indvendigt eller nærmere Rygkjolen. Naar Dyret 

 sees fra Siden, meddele nogle af disse Torne gjerne Rygskjoldets översle Rand mere eller 

 mindre Saugform. 



Öinene (fig. 12, d), hvis Længde indeholdes- omtrent ti Gange i Totallængden og 

 som naae til Enden af det forste Led af de övcrste Foleres Skaft, ere simpelt kölledan- 

 nede. Öiekuglen udgjör omtrent \ af Öiels Længde, og ligesom adskilles fra Stilken ved 

 et lille Indsnit paa Siderne. Den har lidt större Brede end Længde (Öiekuglens Brede 

 udgjör omtrent J af Öiels Længde). Den Krumning, som Öiestilkens Rod danner, idet den 

 udgaaer fra Öieringen, er ganske eiendommelig for nærværende Art. 



De översle Folere (Tab. IV, fig. 12, b) besidde flere mærkelige Ejendommeligheder, 

 men vise tillige en betydelig individuel Afvexling i Delenes Længde og indbyrdes Forhold: 

 medens jeg hos et Exemplar (det for Udmaaliiigstavlen benyttede) fandt Skaftet meget 

 kjendeligt længere end Rygskjoldet, og dels forste Led kortere end det sidste (Leddenes 

 indbyrdes Forhold omtrent 7 + 3^+8), var hos et andet Exemplar Skaftet kun omtrent 

 af lige Længde med Rygskjoldet, og dets forste Led længere end tredie (Leddenes Forhold 

 7 -f 2J 4-6). Skaftets forste Led har en tyk og plump Form, en kun lille Horeblære og 

 Horesteen, men foran denne en meget stor Torn, og er fortil særdeles stærkt udhulet for 



