273 



Længde med de to folgende tilsammen, og; trrdie Led er (ii't korteste. Höreloriieii har 

 jeg fundet meget stærkt udviklet. Adskillelsen mellem forste og andet Led derimod noget 

 utydelig og vanskelig at iagttage. Den ydre Svöbes Roddeel, som omtrent indtager Tre- 

 dicdelen af dens Længde, viser ingen Ledinddeling, og den övrige Svöbe bestaaer kun af 

 fire eller fem store Led. Den noget plumpe Bisvöbe synes aldeles at savne Ledinddeling. 



De nederste Foleres Skafts sidste Led er liniedannet, men har kun meget ringe 

 Længde, idet det neppe udgjiir en Fjerdedeel af det bladdannede Vedhæng. Dette, som 

 naaer til Enden af de överste Foleres Skaft, er meget langstrakt og smalt (8 til 9 Gange 

 saa langt som bredt), næsten ganske liniedannet, dog lidt krummet, i Enden meget skraat 

 afskaaret udefter og bagtil, med stærkt udviklet Hjörnelorn. Borstevæbningen lang og 

 stærk, men just ikke meget tæt. 



Det meest Udmærkende for det andet Par h'jcebefödder er Breden af næstsidste 

 Led sammenlignet med det lille sidste Leds Smalhed (det er neppe mere end halvt saa 

 bredt som næstsidste). Leddernes La^ngdeforhold omtrent 1+4 + 4 + 4 + 4 + I- Om en 

 Strigle kan her ikke tales, da de to sidste Led kun vise nogle adspredte Borster og endeel 

 Torne. 



Åndet og tredie Par Brysifödders Sax er endnu mere rudimentair end sædvanligt, idet 

 den ubevægelige Finger blot danner en stump Knude , der ikke naaer til Enden af 

 Tommelen. 



Om fjerde og femte Par Brystfödder kan jeg ingen Oplysning give , da de hos 

 mit eneste Exemplar savnedes. 



Bagkroppens tre sidste Ringe ere forsynede med en lille Mediantorn, udgaaende 

 fra disse Ringes bageste Rand. Men desuden have fjerde og femte Ring hver et Par tem- 

 melig stærkt fremragende Sidetorne, som vise sig, naar Dyret undersoges fra Ryg- 

 fladen. Ogsaa forste, anden og tredie Ring besidde Sidetorne ved den nederste Rand, 

 hvilke dog vanskeligt iagttages, fordi de ikke ere rettede udad, men snarere boiede lidt 

 ind under Bugen. Sjette Ring udmærker sig ved sin Længde, der overgaaer en Femtedeel 

 af Totallængden og er lig med Længden af de tre foregaaende Ringe sammenlagte; samt 

 ved sin smale, liniedannede Form (Breden indeholdes mere end to Gange i Længden). 



Biigfödderne have middelmaadig Længde (det forste Par indeholdes henimod fem 

 Gange, det sidste syv Gange i Totallængden) og en temmelig tynd Form, idet Roddelen 

 hos dem alle. selv det ft'inte Par, er fuldkomment liniedannet. 



Det mellemste Halecedhæng (eller sidste Bugring) er usædvanligt kort, næsten rudi- 

 mentairt, idet det indeholdes henimod 14 Gange i Totallængden, tre Gange i sjette Bugrings 

 Længde og lidt mere end tre Gange i de ydre Halevedhæng. Dets Form er ogsaa eiendosn- 

 melig, idet det forholdsviis har betydelig Brede, forst mod Enden tilspidses og paa den 

 bageste Rand er væbnet med to store og stærke Torne. 



Vidcnsk. Selsk. Skr.. "> Række, naliirviilensk. matlicm. AM. i Bind. -^5 



