287 



Nogle Bemærkninger om Kræbsdyrenes Horeredskaber i Anledning af 

 disse Redskaber hos Slægten Sergestes. 



Da jeg i Januar 1855 forelagde Selskabet nærværende Afhandling om Sergesierne , til- 

 foiede jeg nogle faa Bemærkninger om Horeredskabet hos et Par andre Kræbsdyr- 

 slægter. Senere har jeg leilighedsvis beskjefliget mig med at foröge mit tijendskab til 

 disse Redskaber i Cruslaceernes Klasse. Hvad der imidlertid har lagt mig Vanskeligheder 

 i Veien, er især den Omstændighed, at jeg i det Hele laget har været indskrænket til Dyr, 

 som længe have været opbevarede i Spiritus; hvilket gjör Undersögelsen ulige vanske- 

 ligere og tillige mindre sikker end paa levende eller friske Exemplarer. De Slægter, hos 

 hvilke jeg hidlil mener mod Sikkerhed at have iagttaget Hörcredskaber i de överstc 

 Foleres Rodled (foruden de allerede tidligere af mig undersögte, Sergestes, Leucifer og 

 Pagurus), ere Palæmon eller den egentlige Reieslægt, Pandabis, Peneus, Ilippolyle, 

 Crangon, Asiacus, Nephrops, Homarus, Palinurus, Porlunus, Lithodes, Galalhea, Lupea, 

 Plalycarcinus , Pericera og Hyas.^) Af flere af disse Slægter har jeg havt et ikke ube- 

 tydeligt Antal Arter til Undersögelse. 



') De forste Iagttagelser over Hörcredskaber lios DcUapodernc i de översle Poleres Rodlcd meddecltes 

 uafhængigt fra to forskjellige Sider, men i det samme Aar (1843): Farre gav nemlig (Philosophical 

 Transactions, 1843, S. 233 flgd.) ndförlige Oplysninger over F/orfA-rffiscH, Hummeren, Pnlintirus og 

 Pagnrvs) hvorimod Souleyel (comptes rend. 1813, S. 66J) indskrænkede sig til en lille Notice an- 

 gaaende dette Korhold hos den interessante Slægt Leucifer. Disse Meddelelser fandt imidlertid ikke 

 megen Indgang, især vistnok fordi en saa nöiagtig og sindig Naturforsker som Si'eioW, der tilmed 

 selv saa heldigt har beskjæftiget sig med Undersögclser over lavere Dyrs Sandseredskabcr, stærkt 

 erklærede sig mod dem, og vedhængte den ældre rosenlhalske Anskuelse, ifölge hvilken de överste 

 Folercs Kodled skulde være Sædet for J.ugtercdskaberne, de nederste for Hörelscn. „Det er vanske- 

 ligt at begribe", siger Siehold (Lehrbuch d. vergleichenden Anatomie, 1848, S. 441, Anni.), „hvorledes 

 Farre kunde udgive disse Huler for Höreredskaher, hvorved Sandkornene, som tilfældigt udvendigt 

 fra kom ind i Hulerne, skulde spille Otolithcrs liolle". Han underslotter endvidere sin Forkastelses- 

 dom ved at bemærke, at han har givet Undersögelsen af de omhandlede Redskaber en videre Ud- 

 strækning ved at forfölge dem hos Slægterne Palæmon, Nepltrups og Mnja. Men et l'ar Aar senere 



