418 



vi finde, al de Punkler, hvori samtlige Oclopoder i Kjæbeformen skille sig fra De- 

 capoderne og vor slore Blæksprutte, blive især folgende: Kjæbernes Næb ere langt 

 mindre krummede, sammentrykte og tilspidsede hos Ottearmene end hos nogensomhelst 

 Tiarm; Pandedelen er altid meget mindre og gaaer hos Hovedslæglerne Octopus og 

 Heledone ikke længere tilbage, end at dens I5ag-Rand falder i Linie med den bagerste 

 Rand af den nedstigende Vinge, hvilken tillige er forholdsvis liden; hos de andre Slægter 

 gaaer den kun ganske lidt længere tilbage; Pandedelen hæver sig derhos kun ganske 

 svagt over Ganepladen, medens den hos Decapoderne, idel den forlænger sig bagtil, stiger 

 Iveiret og hæver sig stærkt over Ganepartiet, hvorved den rober en langt större Tykkelse 

 af de blöde Kjæbedele*). Underkjæbens Strubedel naaer derimod i Midllinien længere 

 tilbage end hos Decapoderne, idet den mangler del mere eller mindre dybe Indsnit, som 

 samtlige disse have; som en Folge deraf forlænger Bagranden af den opstigende Vinge 

 paa den ene Side sig uden al Indbugtning over i Bagranden af Vingen paa den anden 

 Side. — Med Hensyn til Hornmassens Tykkelse have aabenbart Oclopoderne Overvægten 

 over Decapoderne, og ligeledes have de en videre og rummeligere Mundhule, der giver 

 en större Vidde mellem begge Kjæbesiderne og en svagere Hvælving; i begge disse 

 Forhold fjerne sig ogsaa vore store Kjæber fra Oclopoderne. 



Det forste Blik paa vore Kjæber viser os allsaa tydeligen, at disse have tilhôrl en 

 tiarmet Blæksprutte, eller en Blæksprutte med Fangarme (Tentakler). 



Ved en nöiere Sammenligning af Kjæbeformerne indenfor denne Orden, fores vi 

 igjen nærmest hen imod Ordenens Centrum, altsaa til de mere langstrakte, kraftfulde og 

 til stærkere Svömning skikkede Blæksprutler. Paa den ene Side sondre sig nemlig den 

 plumpbyggede Sepias\æo[s Kjæber fra vore ved en stærkere Krumning af Gane- og Strube- 

 pladen, butlere Næb og tykkere Hornmasse, medens paa den anden Side Ordenens sva- 

 gere Former, D'Orbignifs saakaldle Loligopsidæ og de med Hornkroge væbnede Onychia- 

 slægler, noksom fjerne sig ved flere Eiendommeligheder i Underkjæbens Slrubedel, og 

 navnlig ved den stærke Tilspidsning af dens överste og bageste Vinkler og den dermed i 

 Forbindelse staaende Korthed af det fasle Mundgulv; flere af Krogblæksprulterne udmærke 

 sig desuden ved en ophöiel Skraaribbe paa Slrubepladens Ydreside, ikke at tale om Over- 

 kjæbens svagere, mere udtrukne, men spidsere Kæb. Selv om de senest nævnte Slægter, 

 som det virkelig synes, frembyde en noget större Formrigdom i Kjæberne, og især i 

 Dannelsen af disses Strubedel, end hidtil har været anfört, og navnlig end den, som 

 B'Orbigmj, der mest har beskja fliget sig med Dyrene af denne Klasse, angiver, vil dog 



*) Hest nærme Kjæberne af den hidtil enestaaende Sciadephorus Miilleri (Eschr.) sig til Formen hos 

 Decapoderne, idet Pandepladen her baadc hæver sig hulere op og forlænger sig mere bagtil end hos 

 de andre Octopoder. 



