419 



den nævnte svagere Bygning af Næbet, der ogsaa gjenkjendes i Kjæl)ernes övrige Partier, 

 gjöre del mindre sandsynligt, at vor Kolos kan have tiliiört Krogsprulternes Gruppe. 

 Ilölge de af D'Orbigny givne Figurer kommer nemlig efler min Mening ingen af de i 

 denne Gruppe kjendle Kjæboformer nærmere til vore store Kjæber end Kjæberne af den 

 gröiilandske Gonaius Fabricii QLir.hi.') , en hidtil meget miskjendt Hlæksprutte, og netop 

 forat vise Afstanden selv imellem dennes Kjæber og vore, har jeg aftegnet dem Tab. I, 

 figg. 3 og 4. 



Som Gjenslande for en nærmere Sammenligning bliver der altsaa tilbage netop 

 Hovedslægternc Loligo Lmck. (reslr.) og Ommalostrephes D'0,1,., samt Rossia (med Sepiola), 

 med hvis Kjæber vore store have meget væsentlige Overensstemmelser, dog uden at slutte 

 sig sua nole til nogen af dem, at de kunne antages at have tilhort en Arl netop af disse. 

 Tage vi nemlig forst den store Overkjæbe (fig. 1) for os, saa finde vi vel, at denne mest 

 ligner Lo/jg-oslægtens, men dens Ganedel er meget mere langstrakt, idet den er længere og 

 mindre höi end hos Loligen, ligesom den ogsaa er mindre hvælvet i Længderetningen; 

 Pandepladen hæver sig forholdsvis höiere over Ganepladen , saaledes at de senede og 

 kjödede Kjæbedelc, der ligge mellem begge, maae have været meget tykkere. Ved begge 

 disse Forhold fjerner den sig endnu længere fra Overkjæben hos Ommatosirephes-SVægieu 

 Cfig. 5), der i Dannelsen af det egenlige iNæb desuden har det Eiendommelige, at et smalt, 

 dybt Indsnit skjærer sig ind imellem dette og den nedenfor liggende Del af Kjæbernes 

 Skjærerand (Figg. D. E. F. G. i. i')) som dannes ved Sammenstod af Ganepladens forreste Partie 

 og Vingens Forrand. Af dette Indsnit findes der nemlig aldeles ikke noget Spor paa vor store 

 Kjæbe, men dens Skjærerand er noget mere S-böiet end baade Loligens og Ommatostrephens. 

 I Underkjæ'bens Formforhold finder jeg omvendt större Lighed med Ommaloslrephes- end 

 med Lo/^^oslægten, idet jeg med D'Orbigny er tilböielig til at lægge megen Vægt paa 

 Strubepladens korte og höie Form og paa den stærkt skraanende Retning af dens Bag- 

 rand, hvorved netop de bagerste överste Vinkler saa stærkt tilspidses; de bredere Vinger 

 og Næbets Styrke nærme den maaskee ogsaa mere til denne Slægt. Hvis det ikke 

 snarere er simpelthen et Udtryk for den individuelle Styrke, og altsaa tildels afhængigt 

 af Dyrels Alder og Störreise, end et Udtryk for generisk Slægtskab, da vil det retvinklede 

 Udsnit mellem Næbet og Underkjæbens Skjærerand vel ogsaa nærmere have sit Tilsvarende 

 i det stumpvinklede Udsnit hos Ommalostrephes end i den langt svagere Indbugtning hos 

 Loligo, skjondl det ikke kan nægtes, at Skjæreranden i dens hele Lob og Contour har 

 mest Lighed med denne. — Hvad der er sagt om Forskjellen mellem Kjæberne af Loligo 

 og vore store Kjæber, gjælder ogsaa og endnu mere for de smaa Sepiola- og Rossia- 

 Formers Kjæber. 



Af Sammenligningen med det bekjendle Materiale vindes der for Öieblikkel altsaa 



53» 



