424 



skulde være enkelle Individer, der opnaaede en saa usædvanlig Störreise, synes unaturligt 

 og ubegrundet; man niaa meget mere antage, at det tilhorer Dyrets Art at opnaae en 

 saadan Kropud vikling. Ifölge den igjennem hele Tiarmencs Orden, og navnlig just de 

 pelagiske Former af denne, gaaende Tilboielighed til at leve i store Selskaber eller 

 Stimer, maa man ogsaa slutte, at denne Art lever selskabeligen. 



En anden zoologisk Interesse frembyde disse Kjæber endnu, forsaavidt de ved 

 deres Formforhold synes at antyde Tilstedeværelsen af hidtil ikke kjendle Combinationer 

 indenfor Classen. Hvilken Typus det er, som mest har gjort sig gjældende i det Dyr, hvor- 

 fra de hidröre, om delte nemlig har været el af de ovre Havregioners ommatostreph- 

 agtige Dyr, men omdannet til al leve paa det slore Dyb, eller om det maaskee snarere har været 

 mere beslægtet med de til Kysten og nærmere Bunden sig holdende loligo- og sepiola- 

 agtige Blæksprutter, kun særlig ændret med Hensyn til Opholdet fjernt fra Kyslen og ude 

 i det slore Hav, det er Spörgsmaal, som vi, paa Grund af vore ufuldstændige 

 Kundskaber til Kjæbernes Formforhold, maa lade Fremtiden besvare, naar el andet Indi- 

 vid i Tidens Lob kommer til vore Kysler. Al dette vil skee inden kortere eller længere 

 Tid, kunne vi saamegel mere vente, som de seneste Tiaars Erfaringer med Hensyn til andre 

 Sodyr, der leve paa Dybet, saasom Vaagmæren, Sildeluslen og lignende flere, virkelig 

 have vist, al del ikke var saa sjeldent, som man hidtil havde antaget, at saadanne Dyr under 

 deres Bevægelser i Havel kom op i dettes höiere Regioner og derved ind i Strömme, 

 der forte dem mere og mere bort fra det rette Hjem, indtil de, forvirrede i de fremmede 

 Omgivelser, ikke mere kunde redde sig ud igjen og ved den uvante Bolgebevægelse bleve 

 drevne paa Land. Den tilfældige Ilanddrivning af saadanne Dyr fra det dybe Hav har i Nu- 

 liden forovrigt en hel anden Betydning for Videnskaben end den tilfældige Stranding af en 

 Hval eller den tilfældige Fangst af en veirslagen Fugl, hvilke sidste kun ad en usædvanlig 

 Vei eller paa usædvanlig Maade frembyde sig for vore Iagttagelser, medens de forste 

 ere aldeles usædvanlige Gjensiande, der hidtil kun ad denne Vei ere komne til vor 

 Kundskab, og rimeligvis vil del endnu vare længe, inden vi paa anden Maade end ved 

 saadanne ufrivillige Gjæsler lære at kjende noget til hin fjerne Verden, hvori de leve. 



i de folgende Afsnit vil jeg derfor endnu erindre om flere andre lignende 

 Sendebud fra Dybet, der fortjene al Opmærksomhed. 



