1*1 



Vi have altsaa her ikke blot opnaaet en Bestemmelse ;if den sogle KoefQcienl B 

 men ogsaa ;it' den konstante Størrelse x, som maa indgaa i N„b(n), og ved nu at anvende 

 den samme Fremgangsmaade for Tal med i Primfaktorer maatte man altsaa ogsaa kunne 

 l'aa Værdien af Konstanten A i A 7 „,„ . 



Det synes, at man ad denne \ ej vil kunne konstruere brugbare Tilnærmelses- 

 formler, men den angivne Methode lider foreløbig af den Mangel, at der savnes et sikkerl 

 Middel til Bedømmelsen af Fejlenes Størrelse; det synes vel, at Fejlen \il kunne bestemmes 

 ved et Udtryk efter Potenser af In af en Orden, som er en Enhed lavere end Formlen for 

 selve N(n), og med oscillerende Koefficienter, for hvilke Grænser kunne angives, men en 

 numerisk Beregning lyder snarere paa, at Fejlgrænserne langtfra slige saa stærkt. Vi an- 

 føre nedenfor en lille Tabel, som angiver Afvigelserne mellem N(n) og Tilnærmelses- 

 formlerne for m = e x . .v = 0, 1, 2... 10, og skjont en saadan Sammenligning kun 

 giver et rent overfladisk Skjon, viser den dog, at der neppe vilde kunne lindes nogen anden 

 lige saa simpel kontinuert Tilnærmelsesformel, som vilde give en bedre Fremstilling af den 

 betragtede diskontinuerte Funktion. 



Formlerne ere 



A T ' 23l ,'i = 0-6566* 2 

 '«*i 



1-1765«-}- 0-4347. 



AWle*) = ()-1360æ; 3 + Oii'.KÏS.i'- + I 03 1 1 x + k. 



I Tabellen er k sat lig 0, saa at altsaa Differenserne N — A" i sidste Kolonne alle 

 skulle formindskes med en konstant Størrelse. 



